Справа № 160/11350/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 06.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
10.05.2024 надійшла подана представником позивача заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.05.2024 вказану заяву залишено без задоволення.
У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 24.05.2024, позивач підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Вказала, що лист, на який посилається відповідач у відзиві, вона не писала. Зазначений в оскаржуваному ППР об`єкт нерухомого майна використовується саме як гуртожиток.
06.06.2024 надійшло клопотання відповідача, у якому зазначено про помилково вказані у прохальній частині відзиву відомості про прізвище, ім`я та по батькові іншої особи замість позивача.
Станом на час розгляду справи заперечення до суду не надійшло. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 377614774 від 08.05.2024) позивачу ОСОБА_1 з 09.03.2021 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомості: жиле приміщення (кімната в будівлі гуртожитку) загальною площею 35,4 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
У відзиві відповідач посилався на лист-роз?яснення ОСОБА_1 від 21.07.2023 про надання інформації щодо користування майном, що перебуває у її власності. До відзиву додано копію вказаного листа, у якому зазначено, зокрема, що вся належна ОСОБА_1 нерухомість передана в управління (користування) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на підставі довіреності № 53294511 від 17.01.2022, копія якої додається до листа.
Про подання листа-роз?яснення ОСОБА_1 від 21.07.2023 згадується також у листі управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 3218/04-36-24-14 від 09.02.2024, адресованому начальнику відділу управління по роботі з податковим боргом.
Позивач заперечує подання нею такого листа контролюючому органу та зазначені в ньому обставини, вказуючи, що її син ОСОБА_2 є лише її представником за довіреністю.
У довіреності від 17.01.2022, посвідченій приватним нотаріусом Синельниківського районного територіального округу Дніпропетровської області Харченко О.А., зареєстрованій у реєстрі за № 4, копію якої додано до відзиву, зазначено, що цією довіреністю Нетахата О.В. уповноважує ОСОБА_2 бути її представником перед будь-якими юридичними чи фізичними особами незалежно від їх форм власності, а також державними підприємствами, установами, організаціями щодо будь-якого нерухомого майна, яке їй належить, з усіх без винятку питань, крім відчуження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі також ПК України).
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, будівель і споруд, які не є об`єктом оподаткування.
Так, відповідно до п.п. «г» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України гуртожитки не є об`єктом оподаткування.
Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
За визначенням, навденим у підпункті 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно з підпунктом «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 стаття 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 420/5693/18 дійшов висновку, що невключення окремого виду нерухомості до об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пов`язане із встановленням законодавцем прив`язки до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю, та/або виду цієї нерухомості, її стану, місця розташування, а також специфікою діяльності, в якій використовується такий об`єкт нерухомості. Невключення гуртожитків до об`єктів оподаткування податком на майно, відмінне від земельної ділянки, зумовлене саме видом таких об`єктів нерухомого майна.
Статтею 127 Житлового кодексу України встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, який був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин та скасований 01.01.2024, гуртожитки віднесено до підрозділу 11 Будівлі житлові групи 113 Гуртожитки класу 1130 Гуртожитки. Вказаний клас включає житлові будинки для колективного проживання, включаючи будинки для людей похилого віку та осіб з інвалідністю, студентів, дітей та інших соціальних груп, наприклад, будинки для біженців, гуртожитки для робітників та службовців, гуртожитки для студентів та учнів навчальних закладів, сирітські будинки, притулки для бездомних та т. ін.). Клас 1130 складається з підкласів 1130.1 Гуртожитки для робітників та службовців , 1130.2 Гуртожитки для студентів вищих навчальних закладів, 1130.3 Гуртожитки для учнів навчальних закладів, 1130.4 Будинки-інтернати для людей похилого віку та осіб з інвалідністю, 1130.5 Будинки дитини та сирітські будинки, 1130.6 Будинки для біженців, притулки для бездомних, 1130.9 Будинки для колективного проживання інші.
З аналізу наведених вище положень нормативно-правових актів слідує, що віднесення об`єктів нерухомості до гуртожитків зумовлене функціональним призначенням останніх, яке полягає у наданні місця для тимчасового проживання певним категоріям населення, які навчаються, виконують певну трудову функцію чи наділені відповідним статусом.
Згідно з інформаційною довідкою Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 21.05.2024 № 387 відомості щодо зміни призначення будівлі гуртожитку, розташованого у АДРЕСА_3 , відсутні.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2020 у справі № 420/5693/18 вказав, що звільнення гуртожитків від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, слід пов`язувати не тільки з наявністю у такої будівлі статусу гуртожитку, а й з дійсним використанням такої нерухомості для тимчасового проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших визначених законодавством осіб, які можуть використовувати гуртожитки для проживання.
У листі виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 11.03.2024 № 06.0-1211/0/2-24, адресованому позивачеві, зазначено категорії осіб, які проживають у належному ОСОБА_1 гуртожитку, розташованому у АДРЕСА_1 (22 кімнати), у тому числі тимчасово переміщені особи, заселені за клопотанням виконавчого комітету міської ради, малозабезпечені сім`ї, заселені за клопотанням управління праці та соціального захисту населення міської ради, сім`я особи з інвалідністю другої групи, технічні працівники гуртожитку.
Відповідачем не зазначено і не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що належна позивачеві на праві приватної власності кімната АДРЕСА_4 , використовується не для тимчасового проживання визначених законодавством осіб, які можуть використовувати гуртожитки для проживання. Наявність у вказаної будівлі статусу гуртожитку відповідач не заперечує.
Правомірність дій відповідача при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області як суб`єктом владних повноважень, не доведено.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Як встановлено з матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 1Т11-Т96В-ХМ38-Р9С3 від 30.04.2024.
Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А, код ЄДРПОУ ВП 44118658.

Повне рішення суду складено 29.01.2025.

Суддя В.В. Рянська