Справа № 160/30467/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.11.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 06.07.2024 у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після поранення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 06.07.2024 у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після поранення;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 18.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченої Розділом ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, та не нарахування і не виплати цієї допомоги;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення ними першого контракту у розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення як військовослужбовцю, прийнятому на військову службу за контрактом і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом його постійного проживання до прийняття на військову службу, передбачену п.п.1 п.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення;
- стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймає участь в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00грн. щомісячно, а тим які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебувають безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів ( у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу часті у таких заходах. ОСОБА_1 06 липня 2024 року під час виконання бойового завдання отримав поранення. Проте за період з стаціонарного лікування та відпусток на лікування на виконання вимог Постанови № 168 від 28.02.2022 року не отримав додаткову винагороду та грошове забезпечення. Окрім вищевикладеного позивач зауважує, що відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплаті грошового забезпечення в повному обсязі протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
12.12.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
02.01.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» військовою частиною НОМЕР_1 подано письмовий відзив проти позову, в якому відповідач позовні вимоги заперечує з огляду на наступне. Після отримання відповідної медичної документації наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 4344 від 05.10.2024 та № 4790 від 05.11.2024 року ОСОБА_1 здійснено доплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00грн. пропорційно на місяць за період з 06.07.2024 до 06.09.2024 та з 08.09.2024 до 30.09.2024 та з 01.10.2024 до 06.10.2024 року. Також зазначають, що після навчання ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка і є належним відповідачем в частині спору щодо одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту. До вч НОМЕР_1 позивач прибув 04.08.2023 з військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 для подальшого проходження служби ( наказ № 200 від 04.08.2023 року). Одночасно з цим зауважують, що позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату підйомної допомоги.
З огляду на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
07.01.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з відповіддю на відзив проти позову. Позивачем було підтверджено отримання збільшеного грошового забезпечення за період з 06.07.2024 до 06.09.2024 та з 08.09.2024 до 30.09.2024 та з 01.10.2024 до 06.10.2024 року. Однак ОСОБА_1 по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні, що не може вважатися відсутністю спору в частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди.
Окрім наведеного зазначає, що одноразова грошова допомоги за підписання першого контракту є різновидом одноразових додаткових видів грошового забезпечення і виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. Оскільки позивач обліковується у списках особового складу ВЧ НОМЕР_1 і перебуває у нього на грошовому забезпеченні, отже військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем у справі та має розглянути рапорт позивача.
08.01.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, якою просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому збільшене грошове забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні з 11.10.2024 року.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Частиною 1 ст.47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, наведеною нормою передбачено, що позивач має право збільшити позовні вимоги шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
За таких обставин, заява про уточнення та доповнення позову вважається такою, що подана без дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути прийнята до розгляду.
20.01.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою повідомив про надання доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з дня винесення рішення у справі з метою розподілу витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
11.05.2023 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_5 полковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на термін три роки.
Відповідно посвідчення серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
04.08.2023 року солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_7 ( по особовому складу) від 31.07.2023 року № 229-РС солдатом резерву 1 запасної роти, прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , з 04 серпня 2023 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, про що надано копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині ) від 04.08.2023 року № 220.
06.07.2024 року медичною ротою ВЧ НОМЕР_8 складено первинну медичну картку ОСОБА_1 внаслідок отриманого поранення, що спричинене мінометним обстрілом.
Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого № 7157 Військово медичного клінічного центру Північного регіону ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 06.07.2024 року по 10.07.2024 року з діагнозом: Ізольоване вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення живота ( від 06.07.2024р.) з ушкодженням селезінки, поперекового відділу ободової кишки, брижі товстої кишки, тонкої кишки, з наскрізним поранення шлунку та наявністю стороннього тіла в передній черевній стінці.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2024 року № 23/2764 підтверджено, що 06 липня 2024 року солдат ОСОБА_1 отримав вибухову травму. Осколкове проникаюче поранення в ділянці лівої бокової поверхні живота по середній аксилярній лінії. Поранення отримане внаслідок дій противника, пов`язане з виконання обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини. Причиною є обстріл з боку збройних сил російської федерації.
Довідкою військово лікарської комісії КНП «Київська міська клінічна лікарня № 6» від 05.09.2024р. № 64 підтверджено проведення медичного огляду солдата ОСОБА_1 , 2001 р.н. Діагноз та постанова військово лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання ( травми, поранення, контузії, каліцтва): Ізольоване вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення живота ( від 06.07.2024р.) з ушкодженням селезінки, поперекового відділу ободової кишки, брижі товстої кишки, тонкої кишки, з наскрізним поранення шлунку та наявністю стороннього тіла в передній черевній стінці. Гемоперитонеум. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. ( Довідка про обставини травми надана). Пісдатва: наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 08 липня 2024 року № 2211.
Відпускним квитком Військової частини НОМЕР_1 від 08 вересня 2024 року підтверджено надання ОСОБА_1 відпустки для лікування у зв`язку з травмою з 08.09.2024 року по 06.10.2024 року.
05.10.2024 року відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( з адміністративно господарської діяльності) № 4344 призначено до виплати особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00грн. 00 коп. військовослужбовцям, які отримали поранення ( контузії, травми, каліцтва) відповідно до додатку 4 цього наказу.
Відповідно п. 79 відомості виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які отримали поранення ( контузії, травми, каліцтва) пов`язані із захистом Батьківщини додаткової винагороди в розмірі 100 000,00грн. ( Додаток 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2024 року № 4344) призначено виплату ОСОБА_1 за період безпосереднього лікування після отримання поранення ( контузії, травми, каліцтва) за період з 06.07.2024 року по 06.09.2024 року та з 08.09.2024 року по 30.09.2024 року.
09.10.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 видано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд військово лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби.
Випискою із медичної картки № 9582 стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 11.10.2024 року по 21.10.2024 року перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: Товстокишкова нориця. Стан після ізольованого вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення живота ( від 06.07.2024р.) ушкодженням селезінки, поперекового відділу ободової кишки, брижі товстої кишки, тонкої кишки, з наскрізним пораненням шлунку наявністю стороннього тіла в передній черевній стінці. Гемоперитонеум. Забій хвоста та талі підшлункової залози. Посттравматичний панкреатит. Заочеревинна гемат зліва.
18.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до командира 2-го штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченої Розділом ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, як військовослужбовцю, прийнятому на військову службу за контрактом і призначеним на посади у військовій частині, що дислокуються поза пунктом його постійного проживання до прийняття на військову службу, передбачену п.п. 1 п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45.
21.10.2024 року Військовою частиною НОМЕР_9 видано ОСОБА_1 направлення на госпіталізацію.
29.10.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано ОСОБА_1 направлення № 23/5147 на медичний огляд військово лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності до військової служби внаслідок отриманого поранення.
05.11.2024 року відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( з адміністративно господарської діяльності) № 4790 призначено до виплати особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00грн. 00 коп. військовослужбовцям, які отримали поранення ( контузії, травми, каліцтва) відповідно до додатку 4 цього наказу.
Відповідно п. 498 та п. 21 відомості виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які отримали поранення ( контузії, травми, каліцтва) пов`язані із захистом Батьківщини додаткової винагороди в розмірі 100 000,00грн. ( Додаток 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 року № 4790) призначено виплату ОСОБА_1 за період безпосереднього лікування після отримання поранення ( контузії, травми, каліцтва) за період з 01.10.2024 року по 06.10.2024 року, з 07.10.2024 року по 09.10.2024 року та з 22.10.2024 року по 31.10.2024 року.
07 листопада 2024 року проведено медичний огляд у Гарнізонній військово лікарській комісії в/ч НОМЕР_9 ОСОБА_1 . Діагноз та постанова військово лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання ( травми, поранення, контузії, каліцтва). Незміцнілі шкірні рубці, функціонуюча транзверзостома внаслідок вогнепального осколкового сліпого поранення ( 06.07.2024) проникаючого в черевну порожнину з ушкодженням селезінки, поперекового відділу ободової кишки, брижі товстої кишки з наскрізним пораненням шлунку, забоєм ободової кишки, брижі товстої кишки з наскрізним пораненням шлунку, забоєм хвоста та тіла підшлункової залози, посттравматичний панкреатит, лікованого оперативно з тимчасовим порушенням моторно евакуаторної функції кишківника. Поранення ( контузія, травма або каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. ( Згідно довідки ВЛК № 64 від 05 вересня 2024 року видана КНП «Київська міська клінічна лікарня №6»). Згідно з наказом Міністертсва охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікується як тяжке, про що складено довідку гарнізонної військово лікарської комісії № 9764.
Випискою із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого № 5323 підтверджено перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 07.11.2024 року по 13.11.2024 року з діагнозом: стан після вогнепального сліпого осколкового поранення ( 06.07.2024р.) проникаючого в черевну порожнину з пошкодження товстого кишкивника. Функціонуюча трансверзостома.
Довідкою КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни» від 13.11.2024р. № 3508 підтверджено проведення медичного огляду у позаштатній військово лікарській комісії Холодовського Івана Сергійовича з діагнозом: Стан після вогнепального сліпого осколкового поранення ( 06.07.2024р.) проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням товстого кишківника. Функціонуюча трансверзостома. Захворювання, ( травма) ТАК пов`язане з проходження військової служби. Потребує відпустки для лікування на 30 календарних днів.
Довідкою військово лікарської комісії від 13.12.2024р. № 4394 підтверджено проведення медичного огляду гарнізонної ВЛК в/ч НОМЕР_10 13 грудня 2024 року солдата за контрактом ОСОБА_1 . Діагноз та постанова військово лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання ( травми, поранення, контузії, каліцтва). Наслідки МВТ ( 06.07.2024), проникаючого ВОСП черевної порожнини з пошкодженням селезінки, поперекового відділу ободової кишки, брижі товстої кишки, тонкої кишки, з наскрізним пораненням шлунку, забою підшлункової залози, гемоперитонеум, лікованих оперативно: ( 06.07.2024) лапаротомія ревізія черевної порожнини, спленектомія, ушивання наскрізного поранення шлунка, тонкої кишки, обструктивна резеція поперечно ободової кишки, розкриття заочеревинної гематоми зліва, видалення стороннього тіла, тампонування ложа селезінки, санація та дренування черевної порожними, за Бюлау, ( 22.07.2024) ВХО рани грудної клітки, ( 08.07.2024) резекція лапоростоми, ( 20.08.2024) ревізія, санація та дренування гнійного вогнища ложа селезінки, у вигялід зміцнілих рубців, функціонуючої трансверзостоми, з тимчасовим порушенням функції. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікується як тяжке. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , яка виразились у нарахуванні грошової винагороди не в повному обсязі та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Згідно з п.9 розділу XXXIV Положення №260 (в редакції Наказу МОУ від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
Нормами Постанови №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн. а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Розділ І названого Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.п. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до п.21.1 та п.21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо».

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до п.11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже на цей час законодавчо визначено такий вид відпустки, як відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, та підзаконними нормативно-правовими актами передбачено, що під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно налаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Підстав відмови у нарахуванні та виплаті додаткової грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення військовою частиною НОМЕР_1 не було вказано, але водночас матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами нарахування та виплата збільшеного грошового забезпечення ОСОБА_1 за час його перебування на стаціонарному лікуванні з 06.07.2024 року по 31.10.2024 року.

Згідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно наданого ОСОБА_1 адміністративного позову та зважаючи на викладене позивачем обґрунтування неправомірності бездіяльності військової частини НОМЕР_1 позивачем заявлено вимоги та обґрунтоване неправомірне ненарахування збільшеного грошового забезпечення за час стаціонарного лікування внаслідок отриманого поранення з 06.07.2024 року по 13.11.2024 року.

При цьому суд зауважує, що матеріалами адміністративної справи підтверджено нарахування та виплати збільшеної грошової винагороди за час стаціонарного лікування з 06.07.2024 року по 31.10.2024 року.

Так, матеріалами справи було встановлено, що Випискою із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого № 5323 підтверджено перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 07.11.2024 року по 13.11.2024 року з діагнозом: стан після вогнепального сліпого осколкового поранення ( 06.07.2024р.) проникаючого в черевну порожнину з пошкодження товстого кишкивника. Функціонуюча трансверзостома.

Доказів нарахування та виплати збільшеної грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 07.11.2024 року по 13.11.2024 матеріали справи не містять.

Отже військовою частиною неправомірно було відмовлено у нарахуванні та виплаті збільшеної грошової винагороди за час перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Щодо позовної вимоги щодо не розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 18.10.2024 року про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту та виплату підйомної допомоги, суд вважає необхідним зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 18.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до командира 2-го штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченої Розділом ХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, як військовослужбовцю, прийнятому на військову службу за контрактом і призначеним на посади у військовій частині, що дислокуються поза пунктом його постійного проживання до прийняття на військову службу, передбачену п.п. 1 п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45.

Рапорт від 18.10.2024 року ОСОБА_1 направлено до Міністерства оборони України засобами поштового зв`язку 19.10.2024 року, про що свідчить опис вкладення та накладна № 965.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту передбачено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Із аналізу наведених норм слідує, що подання рапорту «по команді» означає направлення (подання особисто) його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі, до прямого керівника, командира військової частини або іншої особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників), а останні, в свою чергу, мають обов`язок прийняти відповідне рішення (наприклад: наказ, відповідь на рапорт та інше (про задоволення чи відмову у вирішенні такого питання), а у разі відмови у вирішенні питання, із зазначенням у ній обґрунтування причин та підстав для відмови та з посиланнями на акти законодавства.

Як вже зазначалося, сторонами не заперечується той факт, що рапорт представником позивача був направлений до Міністерства оборони України засобами поштового зв`язку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту дотримання позивачем вимог Положення №1153/2008 в частині подання рапорту до відповідача.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача розглянути такий рапорт.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 07.11.2024 року по 13.11.2024 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після поранення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 07.11.2024 року по 13.11.2024 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та пропорційно часу перебування у відпустці для лікування після поранення

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук