Справа № 240/1269/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Житомир справа №240/1269/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55, ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 19.11.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській призначити здійснити нарахування та виплатити їй пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55, ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 19.11.2022.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що з дня свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вона проживала в селищі Мирний Коростенського району Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, належало до зони радіологічного контролю (4 зона), а тому має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується відповідним посвідченням. З огляду на зазначене, позивач вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідач відмовив їй у призначенні даного виду пенсії, зазначаючи при цьому, що строк її проживання в зоні зони радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становив лише 3 місяці 6 днів, в той час, як для призначення пенсії строк проживання у зоні радіологічного контролю станом на 01.01.1993 повинен становити не менше 4-х років. Позивач вважає таке рішення про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, та вказує, що до 2000 року селище Мирний, в якому вона проживала, відносилось до Поліської сільської ради Коростенського району Житомирської області, а на підставі на підставі постанови Верховної Ради України від 13.07.2000 № 1915-III "Про зміну меж міста Коростень Житомирської області" вказане селище було включено в межі міста Коростень Житомирської області. Під час приєднання вся документація паспортного столу Поліської сільської ради передавалась в паспортний стіл Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області та КВЖРКП №5, а в подальшому до Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (після його створення). Внаслідок таких передач частина документації, а саме листи прибуття/вибуття, картки прописки були знищенні. У зв`язку із цим, Відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради, на підставі наявних у нього архівних документів, видав їй довідку від 08.12.2022 №4101, яка містить лише інформацію про те, що вона була зареєстрована в селищі Мирний з 01.01.1986, а дати зняття з обліку така довідка не містить. Позивач наголошує, що з огляду на відсутність відповідних архівних документів, вона не має можливості надати довідку з підтвердження дати її зняття з реєстрації в селищі Мирний, яке приєднане до міста Коростень. Однак, позивач зазначає, що наявне у неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) є достатнім доказом її проживання в зоні радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. Відтак, вважаючи рішення про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, а своє право на пенсійне забезпечення порушеним, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/1269/23 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи таку позицію управління зазначило, що рішення від 22.12.2022 №71 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії є правомірним, оскільки згідно правових норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року, проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому, відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за документ, що засвідчує особливий статус особи, подається посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) проживання на територіях радіоактивного забруднення, яка видається органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). Однак, надану ОСОБА_1 довідку Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради вiд 08.12.2022 № 4101, до уваги взято не було, оскільки дата зняття позивача з місяця реєстрації в селищі Мирний у довідці не зазначена. Натомість, відповідно до довідки Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради від 06.12.2022 №524, ОСОБА_1 проживала в с. Поліське Коростенського району Житомирської області з 26.04.1986 по 21.07.1986, а відтак, наданими документами підтверджується, що станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні радіологічного контролю лише 03 місяці 06 днів. Таким чином, не підтвердження факту постійного проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років і стало підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії. Враховуючи вказані обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просило відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказала, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні пенсії порушує її права, передбачені ст. 46 Конституції України і статтею 55 Закону "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та спростовується записами з її трудової книжці, в якій вказано, що до прийняття на роботу в Коростенську швейну фабрику, вона з 1985 по 21.07.1986 року навчалася в Коростенському СПТУ №16, з 24.07.1986 по 21.01.1994 працювала в місті Коростені. Таким чином, позивач наголошує, що на момент аварії на ЧАЕС (26.04.1986) по даний час вона працювала в зоні радіоактивного забруднення (3 зона), але проживала в зоні посиленого радіологічного контролю (4 зона) - в с. Мирний та в с. Поліське Коростенського району, та відповідно до законодавства отримала посвідчення потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії. Крім того, позивач звертає увагу, що села, які приєднані до міста Коростеня в 2000 році зокрема й селище Мирний, статусу віднесених до 4 зони не змінили, крім назви місто Коростень та назв вулиць, що призвело до порушень прав громадян, на призначення пенсії та знищення документів про прописку/виписку з 26.04.1986 року до заміни паспортів СРСР на паспорт України, так як прописки із паспорта СРСР не були вказані в нові паспорти України. З огляду на вказане, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 05.04.2010. Вказане посвідчення є дублікатом, виданим позивачці замість посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.06.1993.

З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення нею 55-річного віку, звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 20.12.2022 про призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала у зоні у зоні посиленого радіологічного контролю.

Для підтвердження факту постійного проживання в зоні у зоні посиленого радіологічного контролю до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала:

- довідку Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради від 08.12.2022 №4101, згідно якої вона була зареєстрована та проживала в селищі Мирний Коростенського району Житомирської області (яке включено в межі м.Коростень на підставі постанови Верховної Ради України від 13.07.2020 №1915-ІІІ) з 01.01.1986 по (дата зняття не вказана);

- довідку Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради від 06.12.2022 вих.№524, згідно якої вона з 26.04.1986 по 21.07.1986, з 20.12.1992 по 31.12.2014 та з 01.01.2015 по теперішній час була зареєстрована та проживала в с. Поліське Коростенського району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 22.12.2022 №71, яким відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови став висновок про відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 01.01.1993 вона не прожила у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Так, за підрахунками управління період проживання (роботи) позивача на території радіоактивного забруднення становить 3 місяці 6 днів. Натомість, довідку від 08.12.2022 №4101, видану Виконавчим комітетом Коростенської міської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована селищі Мирний Коростенського району з 01.01.1986, до уваги взято не було тому що, в ній не вказана дата зняття позивача з місця реєстрації, а також через те неможливість визначення до якої зони відноситься селище Мирне, оскільки в довідці зазначено, що селище Мирне віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (4 зона).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.12.2022 №006-0211-8/113477.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІвизначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (в даному випадку 2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 2 роки.

Натомість, особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зазначеній зоні протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку здійснюється без застосування початкової величини, та розраховується, як 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Виникнення право на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Таким чином, особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю, набуває права на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності у цієї особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності у цієї особи необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 4 років.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, щодо періоду проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання вимог п. 2.1 Порядку №22-1 та для підтвердження наявності у нього права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII ОСОБА_1 до заяви про призначення їй пенсії додала наступні документи: довідку Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради від 08.12.2022 №4101; довідку Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради від 06.12.2022 вих.№524; а також посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 05.04.2010.

Згідно з статтею 9 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 , взамін якого був виданий дублікат серії НОМЕР_1 від 05.04.2010, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501(далі - Порядок №501).

Пунктом 2 Порядку №501 (в редакції, що діяла станом на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням 4 категорії серії НОМЕР_1 від 05.04.2010, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією, надає їй право користуватися пільгами, передбаченими Законом №796-ХІІ, в тому числі й щодо пенсійного забезпечення.

Водночас, як вже зазначалось судом, передбаченими в абзаці 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умовами, які надають особі право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще й проживання (робота) такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок включення у 2000 році селища Мирний, в якому вона проживала, в межі міста Коростень Житомирської області, та передачі у зв`язку із цим документації з паспортного столу Поліської сільської ради в паспортний стіл Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області та КВЖРКП №5, а в подальшому до Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, частина документації, а саме листи прибуття/вибуття, картки прописки були знищенні, а тому вона не має можливості надати довідку, підтверджуючу факт її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. Однак, позивач вважає, що наявне у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) є достатнім доказом наявності у неї необхідного для призначення пенсії строку проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає наступне.

Правовими норами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Пунктом 6 Порядку №501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 , взамін якого був виданий дублікат серії НОМЕР_1 від 05.04.2010) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи є громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Зміст вказаної правової норми свідчить, що статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, із видачею при цьому посвідчення категорії 4 надається лише тим особам, які станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.04.2010, виданим йому Житомирською обласною державною адміністрацією.

Відтак, при видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) Житомирська обласна державна адміністрація, як уповноважений на видачу такого посвідчення орган, встановлювала та перевіряла дотримання ОСОБА_1 умови для надання їй статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а саме умови проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років.

У зв`язку з цим, суд вважає, що наявність у позивача посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1 від 05.04.2010 є достатнім підтвердженням того, що вона станом на 01.01.1993 прожила на протязі не менше 4-х років у зоні посиленого радіоекологічного контролю, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Натомість, не зазначення в довідці Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради вiд 08.12.2022 № 4101 дати зняття ОСОБА_1 з місця реєстрації в селищі Мирний Коростенського району Житомирської області (яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю), що обумовлене відсутністю в органу місцевого самоврядування відповідних архівних документів, на переконання суду, не є обставиною, яка позбавляє позивача права на отримання пенсії, оскільки факт її проживання на протязі не менше 4-х років у зоні посиленого радіоекологічного контролю підтверджується наявним у неї посвідченням громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1 від 05.04.2010.

Таким чином суд вважає, що відповідачем було зроблено хибний висновок про відсутність у позивача необхідного строку проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.12.2022 №71 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд зазначає наступне.

Абзац 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачає, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку, в даному випадку 2 роки, встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно довідки Виконавчого комітету Ушомирської сільської ради від 06.12.2022 вих.№524, згідно ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 21.07.1986, з 20.12.1992 по 31.12.2014 та з 01.01.2015 по теперішній час була зареєстрована та проживала в с.Поліське Коростенського району Житомирської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, згідно інформації з цієї довідки, станом на момент аварії (26.04.1986), позивач проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, а відтак він має право на початкову величину зниження пенсійного віку в розмірі 2 роки.

Крім того, відповідно до вищезазначеної довідки від 06.12.2022 вих.№524 загальний період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю становить 30 років 2 місяці 14 днів (з 26.04.1986 по 21.07.1986 - 2 місяці 26 днів; з 20.12.1992 по 31.12.2014 - 22 роки 12 днів; з 01.01.2015 - 06.12.2022 (дата видачі довідки) - 7 років 11 місяців 6 днів).

Такий строк проживання в зоні посиленого радіологічного контролю надає позивачу право на зниження пенсійного віку на 5 років (на максимальну величину, передбачену абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII для осіб, які постійно проживають чи постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю).

Крім того, згідно з абзацом першим частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року пенсія за віком призначається за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII необхідний страховий стаж у особи повинен становити не менше 24-х років.

Згідно інформації, зазначеної Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в оскаржуваному рішенні від 22.12.2022 №71 про відмову в призначенні пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 5 місяців 8 днів, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (20.12.2022) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 55-річного віку.

Таким чином, позивач має необхідний вік, страховий стаж та достатній строк проживання на території зони посиленого радіологічного контролю для призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що за призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років позивач звернувся 20.12.2022, тобто протягом трьох місяців з дня досягнення нею 55-річного пенсійного віку.

Відтак, зважаючи на положення пункту 1 частини 1статті 45 Закону №1058-IV, суд, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 19.11.2022 (дата, наступна за днем досягнення нею пенсійного віку) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір 1073,60 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

З огляду на положення ч. 1 ст. 139 КАС України, та враховуючи задоволення заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути з відповідача у повному розмірі.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.12.2022 №71 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 19.11.2022 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович

28.01.25