Справа № 753/23741/24
Суддя: Заставенко М. О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/81/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шепель Валентина Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ЕНА № 3322083 від 23.10.2024, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. 23.10.2024 о 00-54 год. Інспектор УПП м. Києва Шемель В.В. склав відносно позивача постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн за те, що позивач в м. Києві на пр. Бажана, 1 керуючи автомобілем, допустив перевезення пасажира, який не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, додавши до постанови відеозапис, на якому нібито зафіксоване правопорушення. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до Управління патрульної поліції зі скаргою, яка була залишена без задоволення. Позивач зазначає, що у зазначений у постанові час, а саме 23.10.2024 о 00-45-30 год. не міг порушувати ПДР України, оскільки у вказаний час він знаходився у приміщенні поліцейського відділку за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3-А у період з 00-36 год. до 00-50 год. 23.10.2024 на складанні рапорту працівниками поліції, транспортний засіб позивача був припаркований поруч з відділком поліції. Позивач зазначив, що повертався додому 22.10.2024 десь о 23-57 год. Виїхавши з проспекту Бажана на прибудинкову територію ЖК «Славутич», проїхавши 15 метрів зупинився, оскільки подальший рух було заблоковано поліцейським автомобілем. У подальшому до автомобіля позивача підійшов інспектор поліції та повідомив про порушення комендантської години, попросив надати документи для перевірки як водія, так і пасажира, а потім повідомив про необхідність проїхати до поліцейського відділку для складання рапорту про порушення комендантської години. Вже в приміщенні Дарницького управління поліції було повідомлено про розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення, а саме перевезення пасажира, який не був пристебнутий ременем безпеки. Враховуючи зазначене, позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 12.12.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

30.12.2024 та 06.01.2025 до суду надійшов відзив на адміністративний позов. Представник відповідача зазначив, що 23.10.2024 під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на патрулюванні у Дарницькому районі м. Києва по пр. Бажана було зупинено автомобіль «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, після зупинки іспектором було виявлено, що пасажир, котрий сидів на задньому сидінні автомобіля, був не пристебнутий ременем безпеки, про що свідчить аудіозапис. Підійшовши до позивача, інспектор назвав своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання, проінформував про причини зупинки. В подальшому позивачеві були роз`яснені його права і обов`язки, інспектор надав достатньо часу для того, щоб позивач міг скористатися правовою допомогою. Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення позивача, після чого повідомлено про прийняте рішення у справі. Враховуючи викладене, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання позивач та представники відповідачів не з`явились, від позивача надійшла заява з проханням провести розгляд справи без його участі.

Керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України суд провів розгляд адміністративної справи без учасників справи, та відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, з причин неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, оглянувши диск із відеозаписом, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 23.10.2024 постановою серії ЕНА №3322083 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 23.10.2024 о 00:46:30, м. Київ, вулиця Бажана, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив перевезення пасажира, який був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. (в) ПДР - поруш. правил користування ремнями безпеки.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона виражається у порушенні правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію у п.7 «До постанови додаються», а саме зазначено "Бк472241". Також представник відповідача разом із відзивом на позовну заяву долучає вказаний відеозапис.

На відеозаписі не зафіксовано момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме перевезення позивачем пасажира, який не був непристебнутим ременем безпеки, а зафіксовано тільки момент спілкування інспектора із позивачем, коли транспортний засіб вже був зупинений. Також інспектором поліції було повідомлено про причину зупинки - порушення комендантської годити, у зв`язку з чим позивача та пасажира було доправлено до Дарницького управління поліції в м. Києві.

Крім того, із вказаного відеозапису вбачається, що 23.10.2024 о 00:46:30 позивач вже перебував у приміщенні Дарницького управління поліції.

Таким чином, відповідачем не надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР України. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи не містять доказів фіксації вчиненого позивачем правопорушення, не містять матеріали справи й інших доказів.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

При цьому, згідно з вимогами статті 48 КАС України, суд встановивши, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.7 ст.48 КАС України.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Приймаючи до уваги те, що належним відповідачем у даній справі є саме Департамент патрульної поліції, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо відповідача Департаменту патрульної поліції, відмовивши у їх задоволенні щодо відповідача - інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шепель Валентина Володимировича.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 724/716/16, від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 121 КпАП України, ст. ст. 2, 19, 132, 134, 139, 241-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 1 роти 4 батальйону 2 полку УПП в м. Києві рядового поліції Шепеля Валентина Володимировича від 23.10.2024 серії ЕНА № 3322083 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАПУ та накладення штрафу в розмірі 510, 00 грн, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У задоволенні позовних вимог до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шепель Валентина Володимировича відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Шепель Валентин Володимирович, адреса: м. Київ, вул. С. Хороброго, 9.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 27.01.2025.