Справа № 520/3917/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 р.Справа № 520/3917/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/3917/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїї

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача В/ч НОМЕР_1 щодо застосування вересня 2015 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті їй індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;

- визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078) при нарахуванні та виплаті їй індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року в сумі 80440,86 грн., із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця );

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату їй індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року в сумі 194 335,36 грн. відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо застосування вересня 2015 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року та за липень 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року скасовано в частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій В/ч НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 3, 4, 6 пункту Порядку №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, та прийнято нове рішення про задоволення цих вимог.

Визнано протиправними дій В/ч НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року.

Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року скасовано в частині зобов`язання В/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року та за липень 2020 року.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року залишено без змін.

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача із заявою від про визнання протиправної бездіяльності, вчинену суб`єктом владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України по справі № 520/3917/22, в якій просить суд:

1. Визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 вчинених на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 520/3917/22, що полягає у не виплаті у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 18.10.2021 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

2. Постановити окрему ухвалу про притягнення до відповідальності головного бухгалтера В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який відповідальний за нарахування та виплату індексації грошового забезпечення на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 520/3917/22.

3. Встановити В/ч НОМЕР_1 місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024року заяву ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року та ухвалити судове рішення про задоволення вимог заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на хибність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача з підстав того, що виконавче провадження було закінчено 23.08.2024, а вимоги про надання відомостей щодо виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі №520/3917/22 були надіслані виконавчою службою уже після закінчення виконавчого провадження, а саме 25.09.2024 та 22.10.2024. Одночасно зазначає, що виконавче провадження було закінчено постановою від 23.08.2024. Стверджує, що відповідачем проведено спірні виплати, проте у неналежному розмірі. Вказує про наявність підстав для надання відповідної оцінки в межах саме цієї справи.вважає, що що відповідач, умисно, діяв у супереч постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 520/3917/22 та відповідно нормам абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, які досліджувалися судом.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої у порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/3917/22 перебуває на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державним виконавцем не вичерпано всіх передбачених чинним законодавством засобів, щодо належного виконання судового рішення, відтак, звернення представника позивача в з даною заявою до суду є передчасним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Разом з тим, суд зазначає, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в ч. 1 цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Так, матеріалами справи підтверджено, що Харківським окружним адміністративним судом у справі №520/3917/22 позивачу направлено виконавчі листи, що дає можливість заявнику звернутись до виконавця за примусовим виконанням рішення суду.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д.В. відкрито виконавче провадження ВП № 75724011 від 07.08.2024 з примусового виконання виконавчого листа № 520/3917/22 виданого 21.12.2023 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.10.2021 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.

При цьому, заявником до суду першої інстанції не було надано інформацію щодо закінчення виконавчих проваджень ВП № 75724011, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно виходив з того, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/3917/22 перебувало на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а державним виконавцем не було вичерпано всіх передбачених чинним законодавством засобів щодо належного виконання судового рішення, відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звернення представника позивача з цією заявою до суду першої інстанції було передчасним.

Разом з цим колегія суддів враховує, що апелянт надав до суду апеляційної інстанції постанову про закінчення виконавчого провадження № 75724011 від 23.08.2024 у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого листа №520/3917/22 (п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»). Доказів оскарження вказаний постанови позивач не надав, що свідчить про його згоду з результатами виконання виконавчого листа №520/3917/22.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів заяви ОСОБА_1 , поданої у порядку ст. 383 КАС України, на виконання виконавчого листа №520/3917/22, а тому вказана заява правомірно залишена без задоволення судом першої інстанції.

Інші доводи апелянта, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року по справі №520/3917/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 27.01.2025.