Справа № 489/9520/24
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/9520/24
Провадження № 2-а/489/25/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Костюченка Г.С., при секретарі Савкової К.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ахіджанової О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В листопаді 2024 позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.10.2024 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3366404, відповідно до якої позивач начебто, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки 29.10.2024 о 11:50:36 по пр. Богоявленському, 558 в м. Миколаєві не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач свою провину у вчиненні даного правопорушення заперечує. Посилається на те, що постанова не відповідає обставинам справи, винесена із порушенням вимог чинного законодавства. Факт правопорушення не підтверджено допустимими доказами.

Так, 29.10.2024 о 11:50:36, рухаючись на вказаному транспортному засобі по пр. Богоявленському, 558 в м. Миколаєві, позивач зупинився для пред`явлення документів на блокпосту. Після цього працівником поліції 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції Стефогловим В.І. позивачу було повідомлено про скоєння правопорушення.

Поліцейський заявив вимогу пред`явити документи без надання позивачу на його вимогу доказів скоєння ним правопорушення. Крім того, патрульний поліцейський в оскаржуваній постанові зазначив нагрудний відео реєстратор № 268646, № 470703, відеозапис з якого не був наданий позивачу.

Під час руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 водій був пристебнутим, як цього вимагає п.2.3 в ПДР України. Будь яких доказів щодо порушень ПДР збоку позивача, відповідачем не надано.

Крім того, патрульним поліцейським була порушена процедура розгляду справи, в порушення ст. 268 КУпАП не роз`яснено права позивачу.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА №3366404 від 29.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути судові витрати.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

12.12.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно із змістом якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства. Водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки 29.10.2024 о 11:50:36 по пр. Богоявленському, 558 в м. Миколаєві не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Працівником поліції було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. При цьому для фіксації правопорушення було використано нагрудний відео реєстратор № 268646, № 470703. На відео на зазначеному реєстраторі чітко зафіксовано порушення позивачем п. 2.3.в ПДР України, а саме, що ОСОБА_1 , рухаючись на т/з не був пристебнутим ременем безпеки. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було ознайомлено з його правами, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського.

Суду разом із відзивом було надано відеозаписи із зазначених відео реєстраторів, які зазначені у оскаржуваній постанові.

За приписами КУпАП розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, на місці вчинення правопорушення, підстави для відкладення розгляду справи не передбачені. Інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимоги ст..ст. 245, 268, 279, 280, 285 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Зазначав, що патрульним поліцейським не було надано можливості скористатися правничою допомогою.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3366404 вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки 29.10.2024 о 11:50:36 по пр. Богоявленському, 558 в м. Миколаєві не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України.

Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.в Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій та пасажири повинні користуватися ременями та іншими засобами пасивної безпеки: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно із приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами частини першої статті 72 КАС України визначено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частин першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У даному випадку предметом доказування є факт того, що позивач керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, 29.10.2024 о 11:50:36 по пр. Богоявленському, 558 в м. Миколаєві не був пристебнутим ременем безпеки.

Судом встановлено, що під час несення служби на блокпосту в м. Миколаєві по пр. Богоявленському 558, 29.10.2024 року поліцейськими УПП в Миколаївській області ДПП було зупинено транспортний засіб ГАЗ 3302 з номерним знаком НОМЕР_1 .

Поліцейський під час перевірки документів та огляду транспортного засобу відповідно до пункту 20 Постанови Кабінету міністрів Україна № 1455 від 29.12.2021 року Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, та пункту 3, пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів № 1456 від 29.12.2021 року Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного помітив, що водій ОСОБА_1 був непристебнутим засобами пасивної безпеки.

З матеріалів справи слідує, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, підтверджується відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудного відео реєстратора № 268646, № 470703, зазначений відеозапис був долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

На відеозаписі з бодікамери 268646 зафіксовано, як в 11:43:38 водій під`їхав до блокпосту на авто ГАЗ 3302 з номерним знаком НОМЕР_1 та був непристебнутий засобами пасивної безпеки. Поліцейський попросив пред`явити документи та запитав у водія, чому він непристебнутий засобами пасивної безпеки, на що водій нічого не відповів.

Поводив себе зухвало, зневажливо ставився до поліцейських. На відеозаписі з бодікамери 268646 в 11:44:16 поліцейський на вимогу водія пред`явив службове посвідчення, на що водій відповів, що це не посвідчення поліцейського. На відеозаписі з бодікамери 470703 зафіксовано в 11:49:36 початок розгляду справи. Позивачу повідомлено, що розгляд справи, за дане порушення, буде проводитися на місці. Після чого водію було роз`яснено права особи, згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Права водію було роз`яснено в повній мірі.

Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатися правовою допомогою ОСОБА_1 не заявляв.

В свою чергу, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

В оскаржуваній постанові зазначений відео реєстратор № 268646, № 470703 , на який був здійснений запис правопорушення позивача.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тощо.

При цьому, в силу приписів п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 4 ст.73, ч.2 ст.74, ст. 75 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Водночас, в силу вимог ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з приписів ст.ст. 8, 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Таким чином, вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, зокрема оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про наявність належних та допустимих доказів наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому суд не приймає до уваги твердження позивача про відсутність доказів правопорушення, оскільки вони не підтверджені неспростовними та достовірними доказами та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позовуОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя Г.С. Костюченко

Повний текст рішення складено 29.01.2025.