Справа № 460/9442/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2025 року м. Рівне №460/9442/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про :

- визнання протиправними дій щодо зменшення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи в сумі 4962 грн та утриматися від дій, направлених на позбавлення вищевказаних виплат;

- встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) щодо позасудової зміни судового рішення;

- визнання факту підлогу та/або позасудової зміни судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи як особа з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Повідомлено, що йому було встановлено адресну допомогу як особа з інвалідністю внаслідок війни, однак після перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 її виплата припинена. Стверджує, що призначення йому підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не повинно впливати на його право на таку адресну допомогу. Вважає дії відповідача такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а отже протиправними. За таких обставин, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 27.08.2024 у відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання факту підлогу та/або позасудової зміни судового рішення з підстав, визначних п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Цього ж дня, іншою ухвалою суду 27.08.2024 позовну заяву в решті позовних вимог прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що підстав для виплати позивачу адресної допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни немає, оскільки розмір його пенсійної виплати перевищує 525 відсотків прожиткового мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви по суті, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 09.12.1986 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи як особа з інвалідністю внаслідок війни, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991. Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік), починаючи з 24.02.2022 до зміни законодавства або зміни правового статусу.

Позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо виконання вказаного рішення суду.

Листом від 24.03.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивача, що розмір його пенсії до виконання судового рішення становив, зокрема:

з 01.02.2022 - 10153,50 грн. (тобто 1934 грн х 525 %), в т.ч. 5908,88 грн - державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність);

з 01.07.2022 - 10641,75 грн. (тобто 2027 грн х 525 %), в т.ч. 6200,90 грн - державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність);

з 01.12.2022 10988,25 грн (тобто 2093 грн х 525 %), в т.ч. 3869,67 грн державна адресна допомога (до 525 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Зазначено, що при перерахунку пенсії на виконання судового рішення у зв`язку з встановленням підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (4962 грн) переглянуто (зменшено на суму підвищення) державну адресну допомогу, яка, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656, встановлюється до пенсії у разі, якщо розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає, зокрема, в осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи - 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, вказано, що розмір пенсії позивача до виплати за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 не змінювався:

з 24.02.2022 розмір пенсії, визначений з урахуванням судового рішення, становив 10153,50 грн, у т.ч.4962 грн - підвищення відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду, та 946,88 грн. - державна адресна допомога (до 1934 грн х 525 %);

з 01.07.2022 - 10641,75 грн, у т.ч. 4962 грн - підвищення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду, та 1238,90 грн. - державна адресна допомога (до 2027 грн х 525 %);

Повідомлено, що з 01.10.2022 розмір пенсії позивача становив 12021,18 грн, в т.ч. 4962 грн - підвищення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду. З 01.03.2023 розмір пенсії, визначений з урахуванням вимог постанови КМУ від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та з урахуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 №460/38769/22, становив 13079,57 грн, в тому числі 4962,00 грн-підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлене на виконання рішення суду.

Не погодившись із зменшенням розміру і припинення виплати адресної допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписом п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій і підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін Кабінетом Міністрів України 28 липня 2010 року прийнято постанову «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій» №656 (далі - Постанова №656).

Пунктом 1 цієї Постанови було передбачено, що у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 210 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Постановою КМУ «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 23.02.2024 №185 внесено зміни до постанови №656, згідно з якими, зокрема, передбачено щомісячну адресну допомогу до пенсії для осіб, які втратили працездатність, ІІ групи у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає 12396 гривень.

Таким чином, у разі коли загальний щомісячний розмір пенсійних виплат особи з інвалідністю внаслідок війни IІ групи не досягає 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, такій особі виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів (різниця між цими сумами). Тобто розмір щомісячної адресної допомоги не є сталим і фіксованим, а залежить від загального розміру пенсійної виплати, нарахованої особі.

Як свідчать матеріали справи, на реалізацію наведених положень, у зв`язку з тим, що розмір пенсії позивача складав менше 525% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, пенсійним органом проводилось нарахування і виплата ОСОБА_1 щомісячної державної адресної допомоги.

В лютому 2023 році на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22 ГУ ПФУ в Рівненській області провело перерахунок пенсії позивача з 24.02.2022, нарахувавши йому доплату за проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 4962 грн. Внаслідок такого нарахування збільшився розмір пенсійної виплати позивача і відповідно зменшився розмір належної позивачу адресної допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.

З 01.10.2022 розмір пенсії позивача становив 12021,18 грн, а отже перевищив 525 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим, правові підстави для проведення нарахування і виплати позивачу щомісячної державної адресної допомоги відповідно до постанови №656 у відповідача відпали.

При цьому, твердження позивача про неправомірність включення до складу пенсії під час визначення її розміру для встановлення підстав для проведення нарахування та виплати щомісячної державної адресної допомоги, доплати за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, встановленої рішенням суду від 30.11.2023, оскільки такі визначені різними законами, суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні.

Так, зміст п.1 постанови №656 свідчить, що розмір пенсійної виплати особи, яка має право на нарахування і виплату адресної допомоги, визначається з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством.

Отже, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні радіоактивного забруднення, передбачене Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно враховуватися відповідачем при визначенні загального розміру пенсійної виплати позивача і відповідно можливості для нарахування і виплати йому щомісячної державної адресної допомоги, у разі якщо така сума менша 525% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають суду підстави для висновку, що відповідач при нарахуванні і виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою №656, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Щодо решти позовних вимог та доводів позивача про неправомірність дій відповідача в частині нарахування і виплати підвищення до пенсії на виконання рішення суду від 30.11.2022 у справі №460/38769/22, то суд зазначає, що КАС України передбачено відповідні способи контролю за виконанням судових рішень.

Так, за правилами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

В силу вимог ч.1 ст.382-2 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Загальні способи звернення до адміністративного суду з позовом з метою захисту свого права у публічно-правових відносинах визначені ч.1 ст.5 та ч.2 ст.245 КАС України.

Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Водночас, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, у разі, якщо рішення суду не виконується пенсійним органом, чи пенсійний орган не виконує рішення суду належним чином, то особа, на користь якої ухвалене таке судове рішення, має право на звернення до суду із заявою у порядку ст.382 та/або ст.383 КАС України.

Фактично у спірних правовідносинах позивач не погоджується із способом виконання відповідачем судового рішення у справі №460/38769/22, що в свою чергу не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий спір.

Обраний позивачем в даній справі спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право позивача, яке вже відновлене рішенням суду в іншій справі.

Висновки аналогічного змісту висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі №816/2016/17, а також Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №580/3376/20, від 27.04.2021 у справі №460/418/20, від 28.05.2021 у справі №540/942/20, від 02.12.2021 у справі №808/1156/18.

З огляду на наведене, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 січня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.С. Гудима