Справа № 420/21524/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, скасування постанов та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн., винесену 26.06.2024 року Головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519,00 грн., винесену 26.06.2024 року Головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі № 521/12075/19;

- визнати протиправними дії Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач-1) -щодо винесення Постанови про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн., та Постанови про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519,00 грн., винесених 26.06.2024 року у виконавчому провадженні №67114052;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відхилення відзиву.

Ухвалою суду від 29.01.25 року замінено відповідача Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на правонаступника, а саме Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) .

23.07.2024 року від представника відповідача Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив на позов у якому він позов не визнає з підстав того, що зважаючи на наведені аргументи позивача, оскільки, Казначейство жодної шкоди їй не заподіювало, у правовідносини з нею не вступало, отже не може нести відповідальність за можливу шкоду, заподіяну позивачці стверджуваними діями інших державних органів. Так як, Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) обслуговується централізованою бухгалтерією Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), має відкриті рахунки в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування, тому, відшкодування слід здійснювати саме з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На виконання вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №845, Казначейство та його територіальні органи здійснюють безспірне списання коштів з рахунків боржника, які відкриті в органі Казначейства (стягнення конкретних сум з конкретних боржників).

Тобто, у зв`язку з цим, окремі юридичні особи, в тому числі, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), самостійно несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями, є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, тому будь-які виплати, зокрема відшкодування завданої матеріальної шкоди, повинно здійснюватись з рахунків таких органів, тобто за рахунок бюджетів, передбачених для даних органів, а останні зобов`язані вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.

Тобто, при встановленні судом дійсного спричинення позивачці шкоди, стягнення повинно проводитись не з Державного бюджету України, а з рахунків винних органів, як розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ). Вважає, що позивачкою необґрунтовано завищено розмір шкоди, що на її думку, підлягає відшкодуванню на його користь. Так, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування, зокрема моральної шкоди не повинен призводити до безпідставного збагачення.

Обов`язок доказування наявності шкоди та обґрунтування її розміру покладено на позивача відповідно до вимог статті 81 ЦПК України. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, звертаємо увагу суду, що позивачка обмежується лише загальними посиланнями, що внаслідок дій посадових осіб Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) їй було завдано моральної шкоди і не надає суду жодних доказів про її наявність. Крім того, жодних доказів на підтвердження того, що по відношенню до неї був здійсненний фізичний чи психічний вплив та в чому він виражався не надає.

Отже, Казначейство вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, завищеними та не підлягають задоволенню.

25.07.2024 року від представника відповідача Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзив у якому він позов не визнає та зазначає, що 26.06.2024 р. головним державним виконавцем Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною керуючись ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору №67114052 та направлено сторонам разом із супровідним листом за адресами сторін вказаними у виконавчому документі. Відповідно абзацу 3 пункту 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченоїцим Законом.

Відповідно до п, 13 розділу IX Інструкції з примусового виконання рішення при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Таким чином, вважаємо, що виконавчі дії щодо стягнення виконавчого збору під час примусового виконання виконавчого провадження немайнового характеру проведені у відповідності до чинного законодавства. У Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для стягнення виконавчого збору та випадки коли виконавчий не стягується державним виконавцем. Підстави для не стягнення виконавчого збору державним виконавцем у даному випадку - відсутні.

Виконавчий збір стягується за «примусове виконання». Факт примусового виконання не можна заперечити, так як примусове виконання рішення №521/12075/19 від 27.08.2021 р. існує та продовжується. Сама наявність відкритого провадження №67114052 та пред`явлення виконавчого документа №521/12075/19 від 27.08.2021 р. стягувачем до органу виконавчої служби і є фактом здійснення примусового виконання виконавчого документа №521/12075/19 від 27.08.2021 р. 26.06.2024 р. головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67114052 та направлено сторонам разом із супровідним листом за адресами сторін вказаними у виконавчому документі не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Так як постанова надсилається простим поштовим відправленням, докази відправки не фіксуються.

Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67114052 від 24.07.24 р. визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження:

Винесення постанови про стягнення виконавчого збору 50 грн

Плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 50 грн Винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 50 грн Вимога загальна 50 грн

Постанова про передачу виконавчого провадження 50 грн Постанова про прийняття виконавчого провадження 50 грн Постанова про зміну реєстраційних даних 50 грн Постанова по зупинення вчинення виконавчих дій 50 грн Постанова про поновлення вчинення виконавчих дій 50 грн. Загальна сума мінімальних витрат: 519,00 грн. Саме скасування оскаржуваних постанов є порушенням закону.

Конституційне положення «всі рівні перед законом і судом» означає, що суб`єкти повинні перебувати в рівному стані лише за рівних умов.

ОСОБА_1 є у статусі «боржника» у виконавчому провадженні 67114052, та як і інші боржники має обов`язок сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Адже скасування оскаржуваних постанов буде суперечити конституційному положенню «всі рівні перед законом і судом», та означати що не всі рівні перед законом.

Позивач не зазначив докази, які підтверджують позовні вимоги в частині моральних страждань, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині розміру моральної шкоди: з яких міркувань він виходив, визначаючи такий розмір, не викладені обставини та не зазначені докази з приводу того, в чому полягає вина Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однозначно, розмір моральної шкоди у 50000,00 грн. не обґрунтовано великий, навіть більше за суму стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Через це можна прийти до висновку, що позивач має на меті безпідставне збагачення за рахунок Державного бюджету України. У процесі оскарження позивачем рішення №521/12075/19 від 27.08.2021 р. виданого Роздільнянським районним судом м. Одеси Одеський апеляційний суд та Верховний суд залишив зазначене рішення без змін.

Не зважаючи на ці обставини позивачем (боржником) ОСОБА_1 рішення суду не виконується свідомо, а також вона перешкоджає побаченням дитини з батьком, перешкоджає примусовому виконанню виконавчого провадження, не з`являючись на виклики державного виконавця, не виконує вимоги державного виконавця.

Навпаки, саме, боржник ОСОБА_1 завдає моральної шкоди стягувачу, тим, що перешкоджає побаченням дитини з батьком. Державним виконавцем було проведено роботу щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не з власної ініціативи, а з метою виконання своїх безпосередніх обов`язків на виконання статей ст. 1, 13, 18, 42, 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», не маючи на меті завдання моральної шкоди позивачу.

05.08.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій просить відхилити заперечення відповідачів та посилається на висновки суду по справі №420/25743/21.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

29 листопада 2019 року Роздільнянським районним судом Одеської області ухвалене рішення по справі №521/12075/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яким позовні вимоги задоволено частково: визначено способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 , без присутності матері.

27.08.2021року Роздільнянським районним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі №521/12075/19.

12.10.2021 року старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Р.Я. постановою відкрито виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №521/12075/19, від 27.08.2021 року ВП№67114052.

02.12.2021р. року старшим державним виконавцем Протасевич Р.Я. у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року у справі № 521/12075/19 винесено постанови:

про накладення на боржника - ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн.;

про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13000,00 грн.;

про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн.(а.с.14-18).

З вищевказаними постановами позивач не погодилась та звернулась до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/25743/21 від 17 лютого 2022 року позов задоволений та постанови від 02.12.2021 року по ВП 67114052 скасовані.

Вказане рішення набрало законної сили 22.03.2022року.

30.03.2023 року ухвалою суду по справі №420/25743/21 виправлено описка у рішенні суду щодо номеру виконавчого провадження.

Постановою ст.державного виконавця Протасевич Р.Я. від 21.02.2022 року виконавчий лист №521/12075/19 від 27.08.2021 року переданий на виконання у Перший Малиновський відділ ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Постановою держ.виконавця Першого Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Анісімовою А.В. від 28.07.2022 року прийнято виконавче провадження №67114052 з примусового виконання виконавчого листа №521/12075/19 від 27.08.2021 року(а.с.36.370.

30.01.2023 року держ.виконацем ОСОБА_4 по ВП №67114052 прийнята постанова якою накладений арешт на грошові кошти/електроні гроші що містяться на відкритих рахунках /електроних гаманцях боржника через відсутність відомостей про виконання боржником вимог виконавчого документу , та для своєчасного виконання вимог виконавчого документу в частині стягнення виконавчого збору(а.с.38.39).

З вищевказаною постановою ОСОБА_1 не погодилась та звернулась до суду та ухвалою Роздільнянського районного суду по справі №511/454/23 від 09.03.2023 року визнано неправомірною тас касовано постанова державного виконавця Анісімової А.В. про арешт коштів боржника від 30.01.2023 року у ВП №67114052.

Вказана ухвала набрала законної сили 29.03.2023 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2023 року по справі № 521/12075/19 зупинено виконання за виконавчим документом, який виданий 27 серпня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області по справі № 521/12075/19 до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа виданого 27 серпня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області по справі №521/12075/19, таким, шо не підлягає виконанню повністю.

На виконання вищевказаної ухвали суду Постановою держ.виконавця Анісімової А.В. по ВП №67114052 від 21.02.2023 року зупинено виконання вимог виконавчого документу (а.с.48).

14.04.2023 року держ виконавець Анісімова А.В. за постановою передала виконавче провадження №67114052 до Малиновського відділу ДВС у м.Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.50,51).

23.05.2023 року держ. виконавець Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Анісімовою А.В. постановою прийняла виконавче провадження №67114052 .

29.05.2023 року держ. виконавець Анісімова А.В. постановою від 29.05.2023 року по ВН №67114052 на виконання ухвали Роздільнянського районного суду по справі №511/454/23 від 09.03.2023 рок зняла арешт з усіх рахунків що належать боржнику.

29.04.2024 року головним держ. виконавцем Малиновського відділу ДВС у м.Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Чернолуцькою Ю.А. по ВП 67114052 винесена постанова про поновлення провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №521/12075/19 від 27.08.2021року.

29.04.2024 року головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про арешт коштів боржника.

З вказаною постановою позивач не погодилась та звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області який 25.06.2024 року Ухвалою по справі №511/1909/24 визнав неправомірною та скасував постанову від 29.04.2024 року у ВП №67114052 про арешт коштів.

Вказана ухвала набрала законної сили 11.07.2024 року.

26.06.2024 року головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000грн. що еквівалентно 2-м розмірам мінімальної заробітної плати відповідно до п.2 ст.27 ЗУ №1404.

27.06.2024 року з банківського рахунку позивача в АБ «Приватбанк» списано 2982,80грн. як стягнення відповідно до виконавчого провадження ВП 67114052 за виконавчим листом №521/12075/19 (а.с.73)..

26.06.2024 року головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про визначення для боржника ОСОБА_1 розміру витрат виконавчого провадження 519грн. сума яких складається з :

винесення постанови про стягнення виконавчого збору 50 грн

плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 50 грн.

винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 50 грн.

вимога загальна 50 грн.

постанова про передачу виконавчого провадження 50 грн.

постанова про прийняття виконавчого провадження 50 грн.

постанова про зміну реєстраційних даних 50 грн.

постанова по зупинення вчинення виконавчих дій 50 грн.

постанова про поновлення вчинення виконавчих дій 50 грн.

Не погодившись з постановам від 26.06.2024 року по ВП №67114052 позивач звернувся до суду з позовом.

Джерела прав та висновки суду.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове - виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закон №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 27 Закону №1404 передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.27 Закону №1404, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Так, відповідачем виконавче провадження відкрито 12.10.2021, а рішення про стягнення виконавчого збору прийнято 26.06.2024, однак зазначені обставини не можуть слугувати підставою для скасування такого рішення, з огляду на наступне.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу на те, що законодавець у частині 5 статті 13 Закону України Про виконавче провадження встановив імперативний припис, відповідно до якого порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2020 по справі №732/393/19 (адміністративне провадження №К/9901/21408/19).

Суд зазначає, що з аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404, в редакції Закону №2475-VIII, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чернолуцькою Ю.А. правомірно прийнято по ВП 67114052 постанову від 26.06.2024 року про стягнення виконавчого збору з боржника.

Враховуючи викладене суд вважає, що постанова щодо стягнення виконавчого збору від 26.06.2024 року не е протиправною та не підлягає скасуванню.

Щодо правомірності постанови від 26.06.2024 року про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519грн., суд враховує наступне.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до положень пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари).

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені Наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» від 29.09.2016 №2830/5.

Пунктом 7 розділу ІІ Видів та розмірів витрат виконавчого провадження визначено, що відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 11 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо). Такі витрати, на відміну від виконавчого збору, боржник повинен компенсувати незалежно від того, чи він виконав судове рішення у добровільному порядку.

Як слідує з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа щодо визначено способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 , без присутності матері.

державним виконавцем винесено оскаржувану постанову ВП №67114052 від 26.06.24р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якими визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Суд враховує, що на цей час постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2021 року по ВП №67114052 не скасована та неправомірною не визнавалась та виконавче провадження досі триває.

Суд зазначає, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження прийнята державним виконавцем на підставі статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/, прийнятої на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про безпідставність доводів, зазначених в позові, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000грн. суд зазначає наступне

Статтею 5 КАС України передбачено право осіб на звернення до суду та способи судового захисту, одним із яких є захист прав шляхом стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Так, статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, у випадку заподіяння протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю відповідачів моральної шкоди позивачу належним способом захисту прав позивача є стягнення коштів на відшкодування шкоди, а не визнання факту завдання такої шкоди.

Водночас судом не встановлено протиправність постанов від 26.06.2024 року на підставі яких було стягнуто кошти з рахунку у банку, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди яка є похідною від визнання протиправною та скасування постанови.

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про не обґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Приймаючи до уваги те, що суд вирішив відмовити у задоволенні позову позивача, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, ч.2 ст.9, ст.ст.10, 77, 90, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними дій, скасування постанов та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями ч.6 ст.287, 293, 295КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (65005, м. Одеса, вул. Старицького, буд. 10А),

Відповідач: Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) .

Суддя Е.А.Іванов

.