Справа № 191/1/25
Суддя: Форощук О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1/25
Провадження № 2-а/191/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.

за участю секретаря Рибак М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому вказав, що 24 грудня 2024 року начальником (керівником) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 660, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, у редакції, що діяли до 19.05.2024 року та накладено штраф в розмірі 850 грн.

Вищевказана постанова прийнята на підставі протоколу № 660 про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2024 року складеного начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_3 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку. Також в протоколі зазначено, що відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_3 документів і його заяви було виявлено, що ОСОБА_1 08.10.2008 року рішенням призовної комісії (протокол №3) був звільнений від призову на строкову військову службу згідно абз.4 п.3 ст.16 та абз.2 п.1 ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (по досягненню 25-річного віку), знятий з обліку призовників та відповідно до абз.9 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, але на військовий облік не став та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем мешкання лише 07.11.2024 року. Тобто в період з 08.10.2008 року по теперішній час ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в РТЦК та СП за місцем реєстрації, чим порушив вимоги абз.2 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.8 ч.3, абз.6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив порушення, передбачене статтею 210 КУпАП. Правопорушення вчинено до набрання чинності Закону 3696-ІХ від 09.05.2024.

На момент винесення протоколу № 660 від 19 грудня 2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Синельниківська ЦМЛ» Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 самостійно так як стало відомо при прямуванні до м. Дніпра для проходження медичних досліджень, що перебуває з невідомих для нього причин у розшуку.

Позивач, зазначив, що 16 липня 2024 року він самостійно оновив свої облікові данні через застосунок «Резерв+», на підтвердження чого отримав Військово-обліковий документ, що підтверджується його копією.

Так, з ВОД «Резерв+» встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , має звання солдат та військово-облікову спеціальність - експлуатація та ремонт автомобільної техніки та її аналогів, слюсар, 738669, номер в реєстрі Оберіг 4, що у свою чергу спростовує зміст оскаржуваної постанови, про те, що він не стояв на військовому обліку.

Згідно постанови № 660 від 24.12.2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 позивач підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Крім того, зазначив про наявні процесуальні порушення, допущені при винесенні оскаржуваної постанови.

Так, частиною 2 ст.210 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу.

Доказів на підтвердження притягнення позивача протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, не надано, відповідні постанови в матеріалах справи відсутні.

Позивач зазначив, що коли він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , юрист ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 винесла йому оскаржувану постанову для підпису, надала реквізити для оплати, однак саму постанову надано не було.

На неодноразові звернення надати позивачу копію постанови в якій він розписався, останній отримував відмову. Юрист зазначала, що начальник відсутній, перебуває в області, а на постанові треба поставити його підпис.

Дані обставини ставлять під сумнів, хто і в складі якої комісії розглядав дану справу, без фактичної участі позивача.

Позивачу сказали під`їхати о 12 годині дня, але у встановлений час знову постанову надано не було, оскільки начальник ще не повернувся. Свідками даної події були працівники поліції та сестра позивача.

Після чого, позивач склав заяву з проханням надати йому копію постанови і об 14 годині після прибуття начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на роботу, позивачу видали другий примірник постанови.

Враховуючи вищевикладені обставини та викладені недоліки допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, які є суттєвими і не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння, просить суд скасувати постанову № 660 від 24 грудня 2024 року, прийняту начальником (керівника) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 850 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч.2 ст. 210 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн.

03.01.2025 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, призначено її судовий розгляд на 23.01.2025 року.

До початку проведення судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву від 23.01.2025 року, відповідно до якого вважають звернення позивача до суду з даним позовом безпідставним, а постанову № 660 від 19.12.2024 року такою, що прийнята без порушень норм чинного законодавства.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і діють по теперішній час.

З 18.03.2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За ч. 5 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 ЗУ № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу», поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів, з яких можливо встановити обставини належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_5 суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені у постанові не надано.

Відповідальність за ст.210 КУпАП (в редакції, що діяла до 19.05.2024 року) настає за порушення законодавства про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП (в редакції, що діяла до 19.05.2024 року) передбачена відповідальність у разі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст.210 КУпАП (в редакції, що діяла до 19.05.2024 року), відповідальність за вказаною статтею настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Так, з дослідженої судом копії постанови № 660 від 24.12.2024 року постановленої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 встановлено, що її назва містить посилання, що вона складена у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП за фактом порушення ОСОБА_1 правил військового обліку. Відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_3 документів і його заяви було виявлено, що ОСОБА_1 08.10.2008 року рішенням призовної комісії (протокол №3) був звільнений від призову на строкову військову службу згідно абз.4 п.3 ст.16 та абз.2 п.1 ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (по досягненню 25-річного віку), знятий з обліку призовників та відповідно до абз.9 п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, але на військовий облік не став та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем мешкання лише 07.11.2024 року. Тобто в період з 08.10.2008 року по теперішній час ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в РТЦК та СП за місцем реєстрації, чим порушив вимоги абз.2 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), абз.8 ч.3, абз.6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». ОСОБА_1 скоїв адміністративне порушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Відповідно до абз. 6 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа" визначено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа. Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Абзацем 2 підпункту 1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року та порушення якого ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

З постанови № 660 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП від 24.12.2024 вбачається, що позивач в період з 08.10.2008 року повинен був стати на військовий облік військовозобов`язаних, однак цього не зробив, чим порушив правила військового обліку.

Як слідує з закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», до 19.05.2024 року у ньому не визначено строку виконання громадянами України правил військового обліку. Проте, з 19.05.2024 в Законі України «Про військовий обов`язок та військову службу» діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

19.05.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Тобто, з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Судом встановлено, що позивач мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Однак, в законі не було визначено строків виконання цього обов`язку, а також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач чи його близькі родичі отримували в період з 08.10.2008 року до 07.11.2024 року повістки про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто відповідачем не надано доказів щодо виклику позивача для постановки на облік військовозобов`язаних.

Крім цього суд зазначає, що фактично позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП (в редакції, що діяла до 19.05.2024 року), проте вступна частина оскаржуваної постанови містить посилання про притягнення позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП, даний факт є очевидним порушенням норм Глави 22 КУпАП.

З приводу правової кваліфікації дій позивача з урахуванням дати складання постанови і протоколу та з урахуванням дати фактичного виявлення правопорушення, а саме 19.12.2024 року відповідно до Закону № 3696-IX від 09.05.2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", дії позивача повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Посилання відповідача в протоколі, що позивач скоїв правопорушення до вищезазначених змін до закону є безпідставними, оскільки правопорушення є триваючим і фактично виявлено 19.12.2024 року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Натомість, позивачем надано суду копію електронного військового - облікового документу сформованого 16.07.2024 року за допомогою українського мобільного застосунку «Резерв+», розробленого Міністерством оборони України, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , має звання солдат та військово-облікову спеціальність - експлуатація та ремонт автомобільної техніки та її аналогів, слюсар, 738669, номер в реєстрі Оберіг 4.

Отже, позивач виконав свій обов`язок щодо постановки на військовий облік військовозобов`язаного та отримання військово-облікового документу протягом 60 днів з моменту вступу в дію положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Крім цього, суд зазначає, що резолютивна частина вказаної постанови містить інформацію про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, тобто міру відповідальності у виді штрафу, проте не містить правової кваліфікації дій ОСОБА_1 , за наслідком яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимоги ст. 283 КУпАП, а також не вирішено питання про його винуватість, адже відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є актом, яким встановлюється вина у вчиненні правопорушення притягнутої до відповідальності особи і визначається конкретна міра адміністративного стягнення.

Тобто, судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі ч.2 ст.19, 65 Конституції України, ст.ст.7, 9, ч. 2 ст. 210, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову № 660 від 24 грудня 2024 року, прийняту начальником (керівника) ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 850 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч.2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Форощук