Справа № 140/10871/24
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/10871/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача 2023 грн, 94 коп. як суму 3% річних від суми боргу 33686 грн. 25 коп. за період з вересня 2022 року по серпень 2024 року включно та 6925 грн. 20 коп. інфляційних втрат за той же період від тієї ж суми боргу, а всього 8949 грн. 14 коп. компенсації в порядку ст.625 ЦК України за рахунок Державного бюджету України засобом шляхом списання з відповідного казначейського рахунку відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відставці та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №140/4488/22 позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, та призначення виплати ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 відсотки від заробітної плати працюючого судді; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, з 19 січня 2022 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 повних років (з урахуванням раніше виплачених сум).

На виконання вищевказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та за період з 19.01.2022 по 31.08.2022 включно відповідачем було нараховано заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 33 686, 25 грн, що не виплачена і по даний час.

Оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №140/4488/22 виконано не в повній мірі, вважає, що має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та суми 3 % річних, які станом на 31.08.2024 становлять 2 023, 94 грн, як суми 3 % річних щодо суми боргу у загальному розмірі 33 686, 25 грн та 6 925, 20 грн суми інфляційних втрат у зв`язку з невиплатою з вересня 2022 року по 31.08.2024 року включно суми боргу у загальному розмірі 33 686, 25 грн, а всього 8 949, 14 грн компенсаторних виплат.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року №140/4488/22 суд не визначив конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, а тому таке зобов`язання не є грошовим, відтак підстави для стягнення 3% річних відсутні.

Крім того, звертає увагу суду на те, що за своєю правовою природою інфляційні витрати є штрафом за прострочення виконання грошового зобов`язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного зобов`язання. Стягнення інфляційних збитків пов`язане з невиконанням або неналежним виконанням цивільно-правових зобов`язань та є заходами цивільно-правової відповідальності, які застосовуються як особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте, відповідач є територіальним органом Пенсійного фонду України, який у свою чергу є неприбутковою організацією і як орган державної влади не користується коштами, належними Позивачу.

Відповідно, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо виплати недоплаченого розміру пенсії з урахуванням суми компенсації.

Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.01.2022 є суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відставці та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №140/4488/22 позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, та призначення виплати ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 відсотки від заробітної плати працюючого судді; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, з 19 січня 2022 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 повних років (з урахуванням раніше виплачених сум).

На виконання вищевказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та за період з 19.01.2022 по 31.08.2022 включно, відповідачем було нараховано заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 33 686, 25 грн, яка не виплачена і на момент звернення позивача до суду з даним позовом.

Оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №140/4488/22 виконано не в повній мірі, вважає, що має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та суми 3 % річних, які станом на 31.08.2024 становлять 2 023, 94 грн, як суми 3 % річних щодо суми боргу у загальному розмірі 33 686, 25 грн та 6 925, 20 грн суми інфляційних втрат у зв`язку з невиплатою з вересня 2022 року по 31.08.2024 року включно суми боргу у загальному розмірі 33 686, 25 грн, а всього 8 949, 14 грн компенсаторних виплат.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.11 та ч.1 ст.13 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст.524, 533-535 ЦК України грошовим с зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), то передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користі) кредитора, який мас право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Зокрема грошовим зобов`язанням є правовідношення. в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в ст.610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі сі.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушений грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Водночас, суд звертає увагу на те, що невиконання судових рішень державою не може бути виправдано нестачею коштів. Забезпечення достатнього відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів є прямим зобов`язанням саме держави.

Колегія суддів Касаційного цивільного суду у справі №335/6979/19 у постанові від 16.09.2020 прийшла до висновку, що якщо Пенсійний фонд не виконав судового рішення щодо перерахунку та виплати пенсії, у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, попри те, що в судовому рішенні не визначено конкретної суми, що підлягає стягненню. Отже дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо іншого не передбачено договором або спеціальними нормами закону. З огляду на те що відповідач порушив грошове зобов`язання щодо перерахунку та, відповідно, виплати пенсії, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення.

Отже у разі неналежного виконання (прострочення) підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч.2 ст.625 ЦК України.

При цьому, відсутність бюджетних асигнувань не може бути легітимною підставою для невиконання рішення суду.

Обов`язковість судових рішень гарантується ст.129-1 Конституції України та практикою Європейського суду з прав людини, яка в силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» поряд з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується судами при розгляді справ як джерело права.

Таким чином, оскільки ГУ ПФУ у Волинській області порушило грошове зобов`язання з нарахування і перерахунку та виплати щомісячного довічного утримання судді у відставці, у ОСОБА_1 виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Верховний Суд, серед іншого, при вирішенні спорів з питання тривалого невиконання судового рішення державою, посилався на усталену практику ЄСПЛ, зауваживши, що ефективне правосуддя включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

ЄСПЛ з цього приводу зазначає, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, що перебувають у державній власності, чи які контролює держава, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права па отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав зобов`язання по сплаті боргу без поважних причин, тому наявні підстави для стягнення з ГУ ПФУ у Волинській області інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення.

Розрахунок 3 % річних виконується за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д / 365 (днів у році)/ 100. де С - сума заборгованості;

Д- кількість днів прострочення.

Сума боргу, що нарахована на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 складає 33 686, 25 грн.

Кількість днів прострочення, станом на 31.08.2024, тобто за період з 01.09.2022 по 31.08.2024 становить 731 день.

Отже, сума 3 % річних щодо суми боргу у загальному розмірі 33 686, 25 грн, що виникла за період з 01.09.2022 по 31.08.2024 складає: 33 686, 25 гри х 3 х 73 1 : 365 : 100 = 2 023, 94 грн.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.28 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 розрахунок інфляційних втрат слід проводити за формулою:

"X" * "і-1" (за період, протягом якого не відбувалося погашення боргу) : 100% - «X» = сума інфляційних збитків за певний період,

де "X" - залишок боргу па початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці (ряді місяців), а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці).

Таким чином, сума боргу в розмірі 33 686, 25 грн підлягає компенсаторним процедурам, передбаченим ч.2 ст.625 ЦК України (інфляційні втрати), наступним чином:

33 686, 25 грн (сума боргу за станом на 01.09.2022) х 101.9 (індекс інфляції у вересні 2022 року) : 100 = 34 326, 29 грн - 33 686, 25 грн = 640, 04 грн (сума інфляційних збитків за вересень 2022 року);

34 326, 29 грн (сума боргу за станом на 01.10.2022 з врахуванням суми інфляційних збитків за вересень 2022 року) х 102,5 (індекс інфляції у жовтні 2022 року): 100 = 35 184, 45 гри - 34 326 29 гри = 858, 16 грн (сума інфляційних збитків за жовтень 2022 року);

35 184, 45 гри (сума боргу за станом на 01.11.22) х 100.7 (індекс інфляції у листопаді 2022 року) : 100 - 35 430, 74 грн - 35 184, 45 грн = 246, 29 гри (сума інфляційних збитків за листопад 2022 року);

35 430, 74 грн (сума боргу за станом па 01.12.202) х 100,7 (індекс інфляції у грудні 2022 року) : 100 = 35 678, 75 грн - 35 430, 74 грн = 248, 06 грн (сума інфляційних збитків за грудень 2022 року);

35 678, 75 грн (сума боргу з інфляційною складовою станом на 01.01.2023) х 100,8 (індекс інфляції у січні 2023 року) : 100 = 35 964, 18 грн - 35 678, 75 грн = 285, 43 грн (сума інфляційних збитків за січень 2023 року);

35 964, 18 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом па 01.02.2023) х 100,7 (індекс інфляції у лютому 2023 року) : 100 = 36 215, 93 грн - 35 964, 18 грн = 251, 75 грн (сума інфляційних збитків за лютий 2023 року);

36 215. 93 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.03.2023) х 101,5 (індекс інфляції у березні 2023 року) : 100 = 36 759, 17 гри - 36 215, 93 грн = 543, 24 гри (сума інфляційних збитків за березень 2023 року);

36 759, 17 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.04.2023) х 100,2 (індекс інфляції у квітні 2023 року):100-36 832, 69 грн - 36 215, 93 грн = 616, 76 грн (сума інфляційних збитків за квітень 2023 року);

36 832, 69 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.05.2023) х 100,5 (індекс інфляції у травні 2023 року): 100 = 37 016, 85 грн - 36 832, 69 грн = 184,16 грн (сума інфляційних збитків за травень 2023 року);

37 016, 85 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.06.2023) х 100,8 (індекс інфляції у червні 2023 року): 100 = 37 312, 98 гри - 37 016, 85 грн = 296,13 грн (сума інфляційних збитків за червень 2023 року);

37 312, 98 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.07.2023) х 99,4 (індекс інфляції у липні 2023 року) : 100 = 37 089, 10 грн - 37 312, 98 грн = 223, 88 грн (інфляція за липень 2023 року відсутня);

37 089, 10 гри (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.08.2023) х 98,6 (індекс інфляції у серпні 2023 року) : 100 = 36 569, 75 грн - 37 089, 10 грн = 519, 35 грн (інфляція за серпень 2023 року відсутня);

36 569, 85 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.09.2023) х 100.5 (індекс інфляції у вересні 2023 року): 100 = 36 752, 70 грн - 36 569, 85 грн = 182,85 грн (сума інфляційних збитків за вересень 2023 року);

36 752, 70 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.10.2023) х 100,8 (індекс інфляції у жовтні 2023 року): 100 = 37 046, 72 грн - 36 752, 70 грн = 294,02 грн (сума інфляційних збитків за жовтень 2023 року);

37 046, 72 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.11.2023) х 100,5 (індекс інфляції у листопаді 2023 року) : 100 = 37 231, 95 грн - 37 046, 72 грн = 185, 23 гри (сума інфляційних збитків за листопад 2023 року);

37 231, 95 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.12.2023) х 100,7 (індекс інфляції у грудні 2023 року): 100 = 37 492, 57 грн - 37 231, 95 грн = 260, 62 гри (сума інфляційних збитків за грудень 2023 року);

37 492, 57 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.01.2024 р.) х 100,4 (індекс інфляції у січні 2024 року) : 100 = 37 642, 54 грн - 37 492, 57 грн = 149, 97 грн (сума інфляційних збитків за січень 2024 року);

37 642, 54 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.02.24 р.) х 100,3 (індекс інфляції у лютому 2024 р.) : 100 = 37 755, 47 грн - 37 642, 54 грн = 112, 93 гри (сума інфляційних збитків за лютий 2024 року);

37 755, 47 гри (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.03.2024.) х 100,5 (індекс інфляції у березні 2024 року): 100 = 37 944,25 грн - 37 755,47 грн = 188,78 грн (сума інфляційних збитків за березень 2024 року);

37 944, 25 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.04.2024) х 100,2 (індекс інфляції у квітні 2024 року) : 100 = 38 020, 14 грн - 37 944, 25 грн = 75, 89 гри (сума інфляційних збитків за квітень 2024 року);

38 020, 14 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.05.2024) х 100,6 (індекс інфляції у травні 2024 року): 100 = 38 248, 26 грн - 38 020, 14 грн = 228, 89 грн (сума інфляційних збитків за травень 2024 року);

38 248, 26 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.06.2024) х 102,2 (індекс інфляції у червні 2024 року): 100 = 39 089,73 грн - 38 248, 26 грн = 841,46 грн (сума інфляційних збитків за червень 2024 року);

39 089,73 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.07.2024) х 100,0 (індекс інфляції у липні 2024 року): 100 = 39 089, 73 грн - 39 089,73 грн = 0 грн (сума інфляційних збитків за липень 2024 року);

39 089,73 грн (сума боргу з інфляційною складовою за станом на 01.08.2024) х 100,6 (індекс інфляції у серпні 2024 року): 100 = 39 320, 27 грн - 39 089, 73 грн = 234, 54 грн (сума інфляційних збитків за серпень 2024 року), а всього 6 925, 14 грн суми інфляційних втрат.

Отже, за період з 01.09.2022 по 31.08.2024 сума компесаторних виплат склала 8 949,14 грн, в тому числі 2 023, 94 грн сума 3% річних та 6 925, 14 грн суми інфляційних втрат, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, вищенаведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача 2023, 94 грн 3% річних від суми боргу 33 686,25 грн за період з вересня 2022 року по серпень 2024 року включно та 6925,20 грн інфляційних втрат за період з вересня 2022 року по серпень 2024 року від суми боргу 33 686,25 грн, а всього 8949,14 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, вимога позивача про стягнення відповідних коштів за рахунок Державного бюджету України засобом шляхом списання з відповідного казначейського рахунку відповідача не підлягає задоволенню, оскільки порядок та механізм виконання рішень судів та стягнення відповідних коштів, належить до дискреційних повноважень відповідача, а відтак в цій частині позовних вимог позивача слід відмовити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 807,47 грн, відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 2023, 94 грн 3% річних від суми боргу 33 686,25 грн за період з вересня 2022 року по серпень 2024 року включно та 6925, 20 грн інфляційних втрат за період з вересня 2022 року по серпень 2024 року від суми боргу 33 686,25 грн, а всього 8949,14 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 807 гривень 47 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока