Справа № 488/5842/24
Суддя: Щеглова Я. В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5842/24
Провадження № 2-а/488/19/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.01.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Щеглової Я.В.,

із секретарем судового засідання Чемеровою Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2024 ОСОБА_1 , через представника адвоката Істоміну Катерину В`ячеславівну, за допомогою засобів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 1835 від 12.12.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В обґрунтування позову зазначав, що 04.12.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення (без номеру) відносно ОСОБА_1 .

У вказаному протоколі зазначено, що 04.12.2024 о 14.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виявлено, що він зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , але згідно з інформацією Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03, яка надана за розпорядженням № 235 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вих. № 5430 від 04.11.2024, за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає. Таким чином, він порушив вимоги пп. 7, пп. 10 прим. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 в особливий період. Діючи всупереч наведеним нормативно-правовим актам, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Згідно з протоколом вказана вище справа про адміністративне правопорушення була призначена до розгляду на 12.12.2024 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).

У призначену дату та час ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак жодних пояснень у нього ніхто не відбирав, а повідомили, що постанову він отримає через декілька днів.

Постанову від 12.12.2024 позивач отримав 18.12.2024 під підпис.

Цією постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1835 від 12.12.2024 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено, що 04.12.2024 о 14.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виявлено, що він зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , але згідно з інформацією Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03, яка надана на розпорядження № 235 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вих. № 5430 від 04.11.2024, за вказаною адресою не проживає. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 7, пп. 10 прим. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 в особливий період. За такого, гр. ОСОБА_1 , діючи всупереч наведеним нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з таких підстав.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.12.2024 дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а з огляду на оскаржувану постанову від 12.12.2024 № 1835, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП. Тому притягнення відповідачем позивача до адміністративної відповідальності за більш суворою статтею закону, ніж висунуте обвинувачення (складено протокол), суперечить положенням КУпАП та є порушенням права на захист. При цьому, відповідно до ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), у тому числі, вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в оскаржуваній постанові (як і в протоколі) вказано про порушення позивачем пп. 7, пп. 10 прим. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487. Однак, пп. 10-1 цих Правил містить декілька вимог до військовозобов`язаних, як то: стати на облік як ВПО, мати при собі ВОД, уточнити свої персональні дані. Тоді як в оскаржуваній постанові не зазначено, яке саме порушення з перелічених в пп. 10-1 допустив ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно з інформацією Куцурубської сільської ради, за вказаною адресою не проживає. При цьому вказана вище адреса є місцем тимчасового проживання позивача. Також позивач періодично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України Фізична особа може мати кілька місць проживання, отже зазначене не є порушенням. Крім того, територіально адреса другого місця проживання позивача у м. Очаків відноситься до того ж ІНФОРМАЦІЯ_5 , що і в АДРЕСА_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням викладеного позивач просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 31.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначене на 10.01.2025. Одночасно відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.01.2025, у межах строку, встановленого судом, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначав, що позовна заява є необґрунтованою та її вимоги, у тому числі в частині відшкодування судових витрат, не підлягають задоволенню у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначав, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у передбачений законодавством спосіб, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Порушення з боку відповідача, на які посилається позивач, спростовуються наступними обставинами.

ОСОБА_1 не одноразово викликався до РТЦК за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, до Куцурубської сільської ради було направлене розпорядження № 235 з проханням встановити місце проживання/перебування ОСОБА_1 , оскільки про будь-яке інше, ніж зареєстроване, місце проживання позивач у ІНФОРМАЦІЯ_6 не повідомляв. Згідно з інформацією Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03, наданою за вказаним вище розпорядженням, встановлено, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає.

Тобто підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є порушення ним Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, а саме не повідомлення особисто в семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він перебуває на обліку, під час дії особливого періоду та воєнного стану в Україні, що він змінив місце проживання.

При складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності від 04.12.2024 ОСОБА_1 від пояснень щодо суті інкримінованого правопорушення відмовився, що свідчить про визнання ним вини у скоєному правопорушенні.

Відповідач також вказував, що в протоколі від 04.12.2024 зазначено про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП замість ч. 3 ст. 210 КУпАП, внаслідок суто технічної помилки інспектора РТЦК через значне робоче навантаження. Тоді як кваліфікація правопорушення була аргументована і визначена правильно, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, 12.12.2024, жодного доказу щодо спростування інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 не надав.

10.01.2025 перше судове засідання у справі не відбулося.

На підставі розпорядження голови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.01.2025 № 1/2025, з метою забезпечення належної організації роботи суду у зв`язку з наслідками пожежі та дотримання безпеки відвідувачів та працівників суду, були зняті з розгляду судові справи, призначені з 06 до 10 січня 2025 року. Крім того, була призупинена реєстрація вхідної кореспонденції, яка надійшла за допомогою підсистеми «Електронний суд» та засобів поштового зв`язку, електронною поштою у період з 06 до 10 січня 2025 року.

У зв`язку з тим, що суд не мав змоги встановити, чи реалізовані учасниками справи відповідні процесуальні права, у тому числі, чи подав позивач відповідь на відзив, перше судове засідання у цій справі було відкладено на 23.01.2025.

16.01.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що факт не проживання позивача за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 встановлено саме на підставі інформації Куцурубської сільської ради, наданої за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 235.

До того ж, на думку представника позивача, відповідач безпідставно оцінив відмову позивача давати пояснення при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності від 04.12.2024 як фактичне визнання вини та згоду з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням, а не як законне право не давати жодних пояснень.

Крім того, представник позивача зазначала, що вважає розбіжності у кваліфікації адміністративного правопорушення, які містять протокол від 04.12.2024 та постанова від 12.12.2024 суттєвою помилкою, а не просто технічною опискою інспектора, як вказує відповідач.

20.01.2025 від представника позивача надійшла заява про компенсацію судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. з доказами понесених витрат.

22.01.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У запереченні відповідач зазначав, що позивач є військовозобов`язаним, а тому має виконувати обов`язки та відповідно нести відповідальність за не виконання обов`язків, які законодавство встановлює для військовозобов`язаних.

Крім того, просив долучити до матеріалів справи докази, що стали підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме:

- копію інформації з Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03;

- копію розпорядження № 235 від 04.11.2024 про оповіщення призовників і військовозобов`язаних та забезпечення їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також відповідач заперечував проти задоволення заяви представника позивача про компенсацію судових витрат на правову допомогу у повному обсязі. Вказував, що витрати на послуги адвоката в цьому спорі є завищеними, становлять надмірний тягар для відповідача, не відповідають принципам та критеріям розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Просив заяву задовольнити частково, з урахуванням часу, необхідного на підготовку процесуальних документів, характеру виконаної адвокатом роботи, проведення судового розгляду в спрощеному провадженні.

Сторони в судове засідання 23.01.2025 не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином в порядку, встановленому ст. 269 КАС України, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги та заперечення підтримують.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази та пояснення, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, а також докази та пояснення, надані відповідачем у заперечення позову, в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є військовозобов`язаним і перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ). Згідно з постановою ВЛК від 06.03.2024, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Має відстрочку до 07.02.2025. Проживає у АДРЕСА_1 . Дані уточнено вчасно 14.07.2024.

Викладені обставини підтверджуються тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , виданим 11.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 , довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної бази з питань освіти № 242453 від 02.09.2024 та військово-обліковим документом у системі Резерв+.

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України НОМЕР_2 , виданого Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області, з 02.12.2010 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

04.11.2024 на адресу голови Куцурубської ОТГ було направлено розпорядження № 235 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким його зобов`язано здійснити оповіщення призовників і військовозобов`язаних, у тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 та забезпечити їх прибуття 08.11.2024 об 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з інформацією Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 07.11.2024 № 1153/04.03 про здійснення оповіщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований, але не проживає на території села Куцуруб.

Протоколом (б/н) про адміністративне правопорушення від 04.12.2024, складеним начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , встановлено таке. 04.12.2024 о 14.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виявлено, що він зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , але згідно з інформацією Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03, яка надана за розпорядженням № 235 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вих. № 5430 від 04.11.2024, за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає. Таким чином, він порушив вимоги пп. 7, пп. 10 прим. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 в особливий період. Діючи всупереч наведеним нормативно-правовим актам, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

ОСОБА_1 роз`яснені права та повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися 12.12.2024 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ). Зазначено, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився.

Протокол був підписаний позивачем, одночасно він отримав другий примірник цього ж протоколу.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1835 від 12.12.2024 встановлено, що 04.12.2024 о 14.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виявлено, що він зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , але згідно з інформацією Куцурубської сільської ради від 07.11.2024 № 1153/04.03, яка надана на розпорядження № 235 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вих. № 5430 від 04.11.2024, за вказаною адресою не проживає. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 7, пп. 10 прим. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (із змінами) в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.

За такого, ОСОБА_1 , діючи всупереч наведеним нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП під час дії особливого періоду.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У ч. 1 ст. 210 КУпАП зазначено про відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першої цієї статті, в особливий період встановлюється згідно з ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Пункт 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, встановлює такі обов`язки військвозобов`язаних:

1) перебувати на військовому обліку:

за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві;

7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;

10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

10-1) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану:

у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів);

мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. А саме, за порушення підпунктів 7 та 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами).

При цьому, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, порушення ОСОБА_1 вказаних вище підпунктів пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (зі змінами), полягає у тому, що він не проживав за адресою реєстрації і це підтверджується відповідною інформацією сільської ради, наданою за розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на позовну заяву, спростовуючи доводи позовної заяви про те, що оскаржувана постанова не зазначає, яке саме порушення з перелічених в підпункті 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів допустив ОСОБА_1 , відповідач вказує: «обставина, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП не повідомлення особисто в семиденний строк ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він перебуває на обліку, під час дії особливого періоду та воєнного стану в Україні, що він змінив місце проживання і фактично по ньому не мешкає».

Водночас у вказаних вище нормах цих Правил зазначено про таке.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язані повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

У підпункті 10-1 цього ж пункту Правил вказано, що військовозобов`язані протягом дії правового режиму воєнного стану у разі залишення свого місця проживання повинні стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, саме ті норми права, які зазначені в оскаржуваній постанові № 1835 від 12.12.2024 як підстава для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не містять обов`язку військовозобов`язаного повідомляти особисто в семиденний строк той ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він перебуває на обліку, під час дії особливого періоду та воєнного стану в Україні, що він змінив місце проживання. Також саме ці норми не визначають як порушення обов`язку військовозобов`язаного сам факт його не проживання за місцем реєстрації.

У відзиві на позовну заяву відповідач, на підтвердження заперечень проти позову, також посилається на ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Однак у оскаржуваній постанові не зазначено про порушення позивачем вказаних в цьому Законі обов`язків військовозобов`язаного.

Водночас, у позовній заяві позивач не заперечує, що дійсно, він має інше місце проживання ніж зареєстроване. ОСОБА_1 вказує, що періодично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на оскаржувану постанову, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення це питання не досліджувалося, але повинно було досліджуватися для визначення діяння ОСОБА_1 як такого, що порушує положення підпункту 7 пункту 1 вказаних вище Правил в частині обов`язку військовозобов`язаного прибути для взяття на облік до ТЦК та СП за новим місцем проживання.

Також, для встановлення факту порушення ОСОБА_1 обов`язку військовозобов`язаного, встановленого у підпункті 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не досліджувалося, чи набув ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи за іншим ніж зареєстроване місцем проживання.

При цьому, під час дії особливого періоду та воєнного стану в Україні, і факт не проживання військовозобов`язаного за місцем реєстрації, і не повідомлення військовозобов`язаним особисто в семиденний строк РТЦК та СП, де він перебуває на обліку, про те, що він змінив місце проживання, відносяться до складу інших порушень обов`язків військовозобов`язаного, ніж ті за порушення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

З огляду на викладене, в оскаржуваній постанові не встановлена наявність обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Питання ж наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем було порушено норми чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 134 КАС України, За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (платіжна інструкція № 543В-РВЕ2-ТХ7А-ННХ9 від 25.12.2024) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено таке.

Заява про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу подана в межах строків, встановлених ст. 134 КАС України.

Розмір таких витрат складає 5000 грн. На їх підтвердження позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги № 21/12-01 від 21.12.2024. У підпункті 3.2 якого «Ціна Договору» визначено, що розмір гонорару складає 5000 грн.

У детальному описі робіт на виконання умов договору зазначено, що до складу вказаного гонорару входять правова консультація 500 грн., підготування позовної заяви 3000 грн., участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 1500 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 21 від 21.12.2024, ОСОБА_1 сплатив адвокату Істоміній К.В. 5000 грн.

Відповідач проти задоволення заяви про компенсацію витрат у повному обсязі заперечував.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо необґрунтованості заявленого розміру витрат. Так, не зважаючи на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та час, витрачений на їх виконання відповідає значенню справи для позивача та є співмірним із гонораром, визначеним у договорі.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (платіжна інструкція № 543В-РВЕ2-ТХ7А-ННХ9 від 25.12.2024) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241-245, 250, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову № 1835 від 12.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на оплату судового збору 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 23 січня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Я.В. Щеглова