Справа № 521/9939/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/9939/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси про поновлення на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати недійсним протокол та витяг з протоколу №1 від 08.02.2021 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині ОСОБА_1 ;

- скасувати п. 1.2. витягу з протоколу №1 від 08.02.2021 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 «Про включення та виключення з квартирного обліку військовослужбовців» y частині виключення (зняття) старшого лейтенанта, заступника командира роти з озброєння зв`язку батальону зв`язку військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зі складом сім» ї 4 особи з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення відповідача порушує його гарантоване Конституцією України право на житло.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що в межах спірних правовідносин діяв правомірно, оскільки законодавством, чинним на час прийняття оскаржуваного рішення, не передбачалось залишення на квартирному обліку військовослужбовців, звільнених у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Третя особа подала пояснення щодо позову, в яких вказала, що позивача було знято з квартирного обліку, у зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, а тому у відповідача відсутній обов`язок по забезпеченню позивача житлом для постійного проживання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.10.2020 № 44, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 28 років 07 місяців, пільгова 29 років 03 місяці (а.с. 11).

Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №1 від 08.02.2021 позивач знятий з обліку, як потребуючий поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання, в зв`язку зі звільненням, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.10.2020 № 44 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 9).

11.02.2021 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) винесено наказ № 88, яким позивач знятий з обліку, як потребуючий поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання, у зв`язку із звільненням, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.10.2020 № 44 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 8).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частинами першою та другою статті 9 Житлового кодексу України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 118 Житлового кодексу України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до статей 121-122 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі Порядок № 1081).

Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку № 1081.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

В даному випадку судом встановлено, що позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.

Пунктом 1 частини другої статті 40 Житлового кодексу України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Згідно з матеріалами справи, при зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов, вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, що виключає підстави, визначені законом, для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Вказані обставини не заперечуються учасниками справи.

Водночас, суд відхиляє посилання відповідача (а.с. 170) на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 752/5881/15-ц та від 22.05.2019 у справі № 295/8491/16-ц, оскільки приймаючи вказані постанови, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас в зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх шляхом визнання незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом №1 від 08.02.2021, щодо зняття з обліку позивача, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання; визнання незаконним наказу командира військової частини № 88 від 11.02.2021 в частині зняття з обліку позивача, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити позивача на обліку, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18, ) про поновлення на квартирному обліку, задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого протоколом №1 від 08.02.2021, щодо зняття з обліку ОСОБА_1 , як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

Визнати незаконним наказ командира військової частини № 88 від 11.02.2021 в частині зняття з обліку ОСОБА_1 , як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 на обліку, як потребуючого поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.01.2025.

Суддя Олександр ХУРСА