Справа № 533/19/25
Суддя: Козир В. П.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29.01.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/19/25
Провадження № 2-а/533/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., розглянувши заяву про самовідвід в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Дробаха О.В., - про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

06 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваль Сергій Миколайович звернувся від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Дробаха О.В., - про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якій просив суд:

- відкрити провадження по справі;

- витребувати у відповідача оригінал постанови від 13.10.2024 серії БАА № 989210;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.10.2024 серія БАА № 989210, за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, від 13.10.2024 відносно ОСОБА_1 - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області (суддя Козир В.П.) від 07 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу/представнику позивача строк 10 днів на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, а саме:

- надати докази надсилання позовної заяви та документів, що до неї додаються, в паперовій формі листом з описом вкладення третій особі - старшому інспектору сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшому лейтенанту поліції Дробасі О.В. у порядку, встановленому ст. 44, ч. 2 ст. 161 КАС України;

- подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку.

17 січня 2025 року представником позивача - адвокатом Ковалем Сергієм Миколайовичем подано заяву про усунення недоліків. У заяві представник позивача просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду та вказав підстави для поновлення строку.

Ухвалою суду від 21.01.2025 повторно залишено позовну заяву без руху, надано строк на усунення недоліків.

24.01.2025 представником позивача адвокатом Ковалем С.М. подано заяву про поновлення процесуального строку, у якому представник позивача висловив сумнів в неупередженості судді.

Провадження у справі не відкрито. Перебуває на стадії вирішення питання про відкриття провадження або повернення позовної заяви позивачу.

29 січня 2025 року суддею Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П. заявлено самовідвід у справі з тих підстав, що у її провадженні нещодавно перебувала справа про адміністративне правопорушення № 533/927/24 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду якої, суддею досліджувалась копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 989210 від 13.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Під час розгляду справи № 533/927/24 та винесені постанови у даній справі суддею вже було здійснено певні судження щодо постанови, оскаржуваної у справі № 533/19/25. Так, зокрема, суддею було визнано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 989210 від 13.10.2024, як достатню підставу для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, аргументи сторони захисту у справі № 533/927/24 були схожими з підставами позову, наведеними у позовній заяві ОСОБА_1 у справі № 533/19/25. Таким аргументам ОСОБА_2 суддею вже була надана оцінка у справі № 533/927/24 і, навряд чи, вона може змінитися під час розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, у заяві про поновлення процесуального строку представником заявника адвокатом Ковалем Сергієм Миколайовичем висловлено сумнів в неупередженості судді, зважаючи на той факт, що по справі № 533/927/24 суддею вже було винесено рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто Марченко М.І. суддею вже визначена як правопорушник та переглядати свою позицію суддя не збирається. Відвід судді представник не заявив, проте просив розглянути можливість взяти самовідвід, або «все ж таки розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства».

Доводи, викладені у поданій заяві про самовідвід, вказують на наявність підстав для відведення судді від розгляду даної адміністративно справи з таких підстав.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 КАС України з підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, зокрема, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 40 КАС України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин четвертої та п`ятої цієї статті не застосовуються (ч. 6 ст. 40 КАС України).

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дає змогу виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Право на подання заяви про самовідвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого необхідно враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності….» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 липня 2010 року у справі «Газета Україна-центр» проти України», пункт 28). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді необхідно визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України», пункт 56). Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», пункти 49, 50). Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, пункт 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана (пункт 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи від 01 січня 2001 року «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів»).

У даній справі представник позивача уважає, що суддя залишаючи повторно позовну заяву без руху та будучи завчасно обізнаною з обставинами дотичної справи діяв упереджено, тоді як суддя уважає, що діяла правильно. Фактично ж сумніви представника позивача зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді у даній справі.

Однак суддя уважає, що зважаючи на висловлений представником позивача сумнів в неупередженості судді, у даній справі може за об`єктивним критерієм винукнути сумнів в учасників адміністративної справи та стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості головуючої судді у розгляді цієї справи.

Частиною 1 статті 41 КАС України передбачено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, заяву судді Козир В.П. про самовідвід необхідно задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 241, 248, 250, 251, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Козир Вікторії Петрівни у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Дробаха О.В., - про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відвести суддю Козир Вікторію Петрівну від розгляду адміністративної справи № 533/19/25.

Справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 29.01.2025.

Суддя В.П. Козир