Справа № 420/27179/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

- визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 64987701 винесену старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- зобов`язання державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні 64987701 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду.

Позивач обґрунтовує позов тим, що 31.03.2021 року відповідачем відкрито виконавче провадження №64987701 з примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Овідіопольського районного округу Одеської області Мазаратій А.В. про звернення стягнення на земельну ділянку та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_1 . За рахунок коштів отриманих від реалізації запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі 300756,30 доларів США, що за курсом НБУ на 03.04.2008 року становить 1518819,33 грн, та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 15688,00грн, а взагалі 1534507,33 грн. В подальшому державним виконавцем Відділу провадились дії примусового характеру щодо стягнення боргу в межах зазначеного виконавчого провадження. Однак, 22.09.2023 представником ТОВ «ФК «Укртехфінанс» отримано постанову про закінчення виконавчого провадження №64987701 від 13.09.2023, винесену державним виконавцем Відділу на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв?язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , винесену в день встановлення факту смерті боржника. Позивач вважає, що постанову про закінчення виконавчого провадження №64987701 протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не вчинялися дії щодо з`ясування осіб спадкоємців ОСОБА_1 , з метою заміни сторони боржника у виконавчому провадженні правонаступником. За таких обставин позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк, а також станом на час розгляду справи до суду не надходив.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року зобов`язано Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`яти робочих днів з дня отримання цієї ухвали суду належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №64987701; зупинено провадження по справі №420/27179/23 до надходження до суду матеріалів ВП №64987701.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року поновлено провадження в адміністративній справі №420/27179/23.

Від відповідача у встановлений судом строк та станом на час прийняття рішення по суті витребувані документи не надійшли.

З огляду на зазначене суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2021 року державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Овідіопольський РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса)) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64987701 з примусового виконання виконавчого напису №500 від 05.06.2008, виданого Приватним нотаріусом Овідіопольського районного округу Одеської області Мазаратій А.В., про звернення стягнення на земельну ділянку та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , власником якого є гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Валь"- заміна стягувача на ТОВ"ФК "УКРТЕХФІНАНС" у розмірі 300756,30 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (1 долар США дорівнює 5,05 грн.) 1420221,30 грн, заборгованість за відсотками 714,64 доларів США - 3608,92 грн, заборгованість за відсотками 12850,97 доларів США - 64897,40 грн, заборгованість по пені 5958,76 доларів США - 30091,71 грн, всього: 1534507,33 грн.

31.03.2021 року державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) також винесено: постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанову про стягнення виконавчого збору.

08.10.2021 року державним виконавцем Овідіопольського РВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження №64987701, оскільки згідно виконавчого документу необхідно звернути стягнення на майно боржника, що є територією виконання Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровського району Одеською Області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Білгород-Дністровський ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса)). 25.10.2021 року державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) прийнято до виконання виконавчого провадження (виконавчого документа), про що винесено відповідну постанову. В подальшому державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) вчинялися дії щодо реалізації майна.

13.09.2023 року державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64987701 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю божника. Так, згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0 від 13 вересня 2023 р. встановлено, що боржник ОСОБА_1 - помер.

З Повного витягу №0 від 13.09.2023 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 7 грудня 2022 р. зроблено актовий запис в Реєстрі №11882 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 07.12.2022 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами ч. 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII(далі - Закон №1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1403-VIII).

Згідно із ч.1 ст.13 Закону №1404-VІІІ та п.6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 (далі Інструкція №512/5), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цимЗакономта іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно із ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Розглядаючи вказаний спір суд з`ясовує питання: чи підлягає закінченню виконавче провадження у разі смерті боржника.

Як встановлено судом, виконавче провадження №64987701, стягувачем у якому є позивач, закінчене на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю божника, про що 13.09.2023 року державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) винесено відповідну постанову. Так, державним виконавцем згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0 від 13 вересня 2023 р. встановлено, що боржник ОСОБА_1 - помер.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону №1404-VIII).

Згідно із абзацом 2 п.1 розділу II Інструкції №512/5 виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.34 Закону №1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу пунктів 12, 13 розділу ІІ Інструкції №512/5 у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом №1404-VIII.

Аналізуючи вищенаведене, суд робить висновок, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання виконавчого документа.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до п.3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно із компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року №2398-VІ.

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2021 року по справі №916/617/17.

Крім того, в постанові від 11.10.2023 року по справі №523/2357/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «буквальне розуміння норм Закону №1404-VIII, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, є помилковим. Як Закон №606-XIV, так і Закон №1404-VIII передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у справі №523/2357/20. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII; п.3 ч.1 ст.49 Закону №606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва». Підстав для відступу від наведених у цій постанові у справі №916/617/17 висновків Великої Палати Верховного Суду немає, вони повністю узгоджуються між собою та із положеннями чинного законодавства України.

Отже, положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (п.3 ч.1 ст.39 Закон №1404-VIII) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд також враховує, що статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №520/13067/17 зроблено правовий висновок про те, що зі смертю боржника його зобов`язання включаються до складу спадщини і відповідно строки пред`явлення вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Враховуючи практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що смерть боржника не є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження, якщо виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні допускає правонаступництво.

Як встановлено судом та вбачається з наявного в матеріалах справи Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0 від 13 вересня 2023 р., сформованого за запитом державного виконавця Білгород-Дністровського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса), боржник у виконавчому провадженні №64987701 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 07 грудня 2022 р. зроблено актовий запис в Реєстрі №11882 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 07.12.2022 року.

З документів наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження по виконавчому провадження №64987701 вбачається, що після формування витягу з ДРАЦС про смерть боржника 13.09.2023 року, державним виконавцем сформовано інформаційну довідку по суб`єкту - особі боржника з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №64987701 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю божника.

Таким чином, з огляду на матеріали виконавчого провадження, наявні в Автоматизованій системі виконавчого провадження, суд доходить до висновку, що відповідачем не вчинені дії щодо отримання від уповноваженого органу інформації про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто відповідач не вчинив дій для отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями, та подальшого звернення до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Доказів зворотного матеріали справи не містять, зокрема витребувані ухвалою суду від 23.10.2023 року копії матеріалів виконавчого провадження №64987701 відповідачем до суду не надавалися.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №64987701 від 13.09.2023 року, та наявності правових підстав для її скасування.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити виконавчі дії у виконавчому провадженні 64987701 та вжити належних і повних дій виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Отже, обов`язок відповідача поновити виконавче провадження прямо передбачений Законом №1404-VIII і, виходячи з матеріалів та обставин справи, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем такий обов`язок не буде виконаний.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжку інструкцію №328 від 04.10.2023 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 2684,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС», суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору сплаченого позивачем з Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №64987701 від 13.09.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У задоволенні решти позовної заяви відмовити.

Стягнути з Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 10, кімната 212, ).

Відповідач - Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67700, Одеська обл., Білгород-Дністровський р., м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 30, ).

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Іванов Е.А.