Справа № 520/31367/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 р. № 520/31367/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31 жовтня 2024 року №45 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці: - період проходження строкової військової служби з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року (2 роки 1 місяць 2 дні); - половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року (1 рік 11 місяців);

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 23 жовтня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 з 23 жовтня 2024 року щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці із розрахунку 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31 жовтня 2024 року №45 про відмову в перерахунку пенсії є протиправним та таким, що порушує його права, оскільки, на думку позивача, відповідачем протиправно не включено період проходження строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що, в свою чергу, істотно впливає на розмір такого грошового утримання. Так, позивач вказав, що з урахуванням загального стажу роботи на посаді судді 30 років 04 місяці 04 дні, його грошове утримання, як судді у відставці, має становити 70 %, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 20% - збільшення за кожен рік на 2% грошового утримання за роботу на посаді судді понад 20 років (10 х 2 =20).

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 14.11.2024 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надійшов до суду відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надійшов до суду відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці: періоду проходження позивачем строкової військової служби з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року (2 роки 1 місяць 2 дні); половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року (1 рік 11 місяців). Також зазначив, що відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, а саме: 26 років 04 місяців 02 днів, в розмірі 62% відсотки суддівської винагороди.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

За матеріалами справи судом встановлено, що у період з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 .

У період з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року позивач навчався за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 та довідкою інституту від 05.10.1988 року №237/18.

Зі змісту позову судом встановлено, що рішенням ІІІ сесії Харківської обласної Ради народних депутатів ХХІ скликання від 19 грудня 1990 року позивача обрано народним суддею Харківського районного суду Харківської області.

Рішенням ІІІ сесії Харківської обласної Ради народних депутатів від 21 березня 1995 року позивача обрано суддею Люботинского міського суду Харківської області.

Постановою Верховної Ради України від 7 квітня 2005 року №2534-IV «Про обрання суддів» позивача обрано безстроково на посаду судді місцевого Люботинського міського суду Харківської області.

Постановою Верховної Ради України від 16 березня 2006 року №3564-IV «Про обрання суддів», позивача обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Харківської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13 квітня 2017 року №830/0/15-17 позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року №04-03/33-ос позивача відраховано зі штату суддів апеляційного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та звільнення з посади судді.

З 2017 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (далі Закон №1402-VIII).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 по справі №520/16506/2020, яке набрало законної сили 23.02.2021, визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №25 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30 вересня 2020 року №273 про відмову у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.4. ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаного рішення суду розпорядженням відділу обслуговування громадян №9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.03.2021 року №45, проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та призначено позивачу з 19.02.2020 року довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 62% суддівської винагороди, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 4 місяці 2 дні.

Як встановлено судом, здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відділ обслуговування громадян №9 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не зарахував до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження позивачем строкової військової служби в Збройних Силах СРСР у період з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року, а також половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року.

У зв`язку з чим, 23.10.2024 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив: зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року; половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року; стаж роботи на посаді стажера судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з 10.10.1988 року по 20.12.1990 року; здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці», виходячи з загального стажу роботи на посаді судді - 32 роки 04 місяці 04 дні (стаж роботи на посаді судді 26 рік 04 місяці 02 днів; період проходження строкової військової служби 2 роки 1 місяць 02 дні; половина строку навчання за денною формою 1 рік 11 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 2 роки.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31 жовтня 2024 року №45, ухваленим в межах опрацювання звернень за принципом екстериторіальності, у задоволенні заяви позивача відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виходило з того, що застосування норм ст. 137 Закону №1402-VIII при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Вказані обставини слугували підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пункт 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим згідно із Законом України «Про вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII, який набрав чинності 05 січня 2017 року.

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постановах від 13.04.2022 року у справі №420/1840/21, від 06.07.2023 року у справі № 420/3746/21.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

У спірних правовідносинах, на день обрання позивача на посаду судді Харківського районного суду Харківської області (20.12.1990 року), порядок обрання на посаду судді регулювався Законом СРСР від 4 серпня 1989 року №328-I «Про статус суддів в СРСР», який не передбачав право судді на звільнення у відставку та який припинив застосовуватися на території України з 10.02.1993 року у зв`язку із прийняттям Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів».

Зважаючи на те, що до набрання чинності Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (набрав чинності 10.02.1993 року) законодавством не було передбачено право судді на звільнення у відставку, тому при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на день обрання позивача безстроково на посаду судді Люботинського міського суду Харківської області.

Саме така правова позиція покладена в основу постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №9901/382/18.

Так, на час обрання позивача безстроково на посаду судді Люботинського міського суду Харківської області (07.04.2005 року), питання визначення стажу, який давав судді право на відставку, регулювалося частиною четвертою ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який діяв з 10.07.1995 року по 20.03.2008 року.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» №2862-XII (у редакції, чинній на дату обрання позивача безстроково на посаду судді Люботинського міського суду Харківської області), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на дату обрання позивача безстроково на посаду судді), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

У спірних правовідносинах, у період 13.10.1981 року по 11.11.1983 року, тобто 2 роки 1 місяць 2 дні, позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР.

У період з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року позивач навчався за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.

Таким чином, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а також період проходження строкової військової служби, підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі і врахування пенсійним органом для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді 26 років є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17.

Таким чином, враховуючи положення частини третьої ст. 142 Закону №1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має обчислюватися виходячи із стажу роботи на посаді судді 30 років (період роботи на посаді судді 26 років 4 місяці 2 дні, період проходження строкової військової служби 2 роки 1 місяць 2 дні; половина строку навчання за денною формою 1 рік 11 місяців) та становити 70%, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 20% - збільшення за кожен рік на 2% грошового утримання за роботу на посаді судді понад 20 років (10 х 2 =20).

Отже, суд приходить до висновку, що при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання позивача на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 по справі №520/16506/2020 у пенсійного органу були відсутні підстави для незарахування до стажу судді період проходження позивачем строкової військової служби у період 13.10.1981 по 11.11.1983 (2 роки 1 місяць 2 дні), половину строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1984 по 29.06.1988 (1 рік 11 місяців).

Таким чином, враховуючи, що про порушення своїх прав позивач дізнався з моменту звернення до пенсійного органу щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (23.10.2024), то суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених права позивача є задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31 жовтня 2024 року №45 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці: період проходження строкової військової служби з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року (2 роки 1 місяць 2 дні); половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року (1 рік 11 місяців); зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 23 жовтня 2024 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31 жовтня 2024 року №45 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці: період проходження строкової військової служби з 13.10.1981 року по 11.11.1983 року (2 роки 1 місяць 2 дні); половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 29.06.1988 року (1 рік 11 місяців).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 23 жовтня 2024 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2020 року №01-33/257/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (м. Тернопіль, майдан Волі, буд 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 28.01.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко