Справа № 460/897/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2025 року м. Рівне №460/897/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-2) про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 07.12.2023 № 47 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 06.12.2023 щодо призначення пенсії за віком, призначивши пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на шість років та зарахувавши до страхового та трудового стажу періоди його навчання з 01.09.1983 по 17.07.1986 відповідно до диплому НОМЕР_1 від 17.07.1986, поновивши виплату пенсії починаючи з дати її першого призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що з 01.08.2022 йому була призначення пенсія за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку, виплату якої відповідач-1 здійснював по 30.11.2022. Як вказує позивач, в подальшому його заява про призначення пенсії за принципом екстериторіальності була скерована до відповідача-2. 07.12.2023 відповідач-2 прийняв спірне рішення № 47 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить менше трьох років і до його страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1983 по 17.07.1986 у зв`язку з незазначенням у дипломі реєстраційного номера. Позивач не погоджується з таким висновком відповідача-2, позаяк, факт його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення стверджується наявністю у нього посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 19.07.2022 № 260/09-13-08. В свою чергу, неналежне заповнення диплому або іншої документації з вини адміністрації навчального закладу не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист, зокрема призначення пенсії. З наведених мотивів, просить позов задовольнити в повному обсязі.

07.03.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що з 01.08.2022 позивачу дійсно була призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Разом з тим, після приведення пенсійної справи у відповідність, відповідач-1 припинив виплату пенсії позивачу з 01.12.2022. В подальшому, 06.12.2023 позивач повторно звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності здійснювався відповідачем-2. За наслідками розгляду заяви позивача від 06.12.2023 та доданих до неї документів, відповідачем-2 встановлено, що страховий стаж позивача складає 24 роки 01 місяць 08 днів. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 17.07.1986 відповідно до диплому НОМЕР_1 від 17.07.1986. Так, відповідач-2 наголошує, що наданий позивачем диплом оформлений не належним чином, оскільки в ньому не зазначений реєстраційний номер. Відтак, 07.12.2023 прийнято рішення відмовити у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Таким чином, відповідач-2 стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

21.03.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідач-1 також подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що 06.12.2023 позивач звернувся до нього із заявою про зниження пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Заяву позивача про призначення пенсії від 06.12.2023 за принципом екстериторіальності було скеровано для розгляду до відповідача-2, який 07.12.2023 прийняв рішення № 47 про відмову в призначенні пенсії. Відповідач-1 вказує, що доданими до заяви позивача документами не підтверджується факт його проживання станом на 01.01.1993 ні в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, ні в зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років. Таким чином, на думку відповідача-1, позивач не набув права на зменшення пенсійного віку у відповідності до приписів статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також відповідач-1 вказав на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1983 по 17.07.1986, оскільки в наданому останнім дипломі НОМЕР_1 від 17.07.1986 не вказаний реєстраційний номер. З огляду на вказане, відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Ухвалою суду від 26.01.2024 позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позову.

05.02.2024 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 08.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 27.08.2024 витребувано у відповідача-1 копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Також ухвалою суду від 27.08.2024 відмовлено відповідачу-2 в задоволенні клопотання, заявленого у відзиві на позовну заяву, про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог.

29.08.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідач-1 подав клопотання про долучення до матеріалів судової справи доказів, витребуваних судом.

27.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповідач-1 подав до суду клопотання про долучення до матеріалів судової справи додаткових доказів.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (3 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 06.05.2022.

30.07.2022 позивачу виповнилося 54 роки.

15.08.2022 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказана заява прийнята посадовою особою відповідача-1 15.08.2022 та зареєстрована за № 3398.

З 01.08.2022 позивачу було призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті спору.

21.11.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення № 78, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, в рішенні зазначено: страховий стаж особи становить 24 роки 01 місяць 24 дні; стаж роботи у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 складає 03 роки 09 місяців 26 днів; відповідно до записів трудової книжки заявник працював: з 06.03.1989 по 10.05.1995, з 22.05.1995 по 06.11.1996 у Сарненській районній лікарні та з 11.11.1996 по 17.03.1997 в Сарненській музичній школі дана територія відноситься до 4 зони радіоактивного забруднення; довідка від 19.07.2022 № 260/09-13-08, видана виконавчим комітетом Сарненської міської ради, не підтверджує період проживання в зоні; до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1983 до 17.07.1986, оскільки в дипломі НОМЕР_3 відсутній реєстраційний номер.

З огляду на вказане, з 01.12.2022 виплату пенсії позивачу припинено. Також листом від 22.12.2022 за № 1700-0503-8/68968 Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про наявність переплати пенсії за період з 01.08.2022 по 30.11.2022 в сумі 8400,00 грн внаслідок відмови в призначенні пенсії та просило повернути переплату пенсії на банківський рахунок пенсійного органу.

06.12.2023 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії. Вказана заява прийнята посадовою особою відповідача-1 06.12.2023 та зареєстрована за № 6128. При цьому, у графі «Інші відомості, необхідні для призначення (перерахунку, поновлення) пенсії, переведення з одного виду на інший» заяви про призначення пенсії позивачем власноручно зроблено застереження про те, що він наполягає на прийнятті документів.

07.12.2023 відповідачем-2 прийнято рішення № 47 про відмову в призначенні пенсії. Згідно зі змістом рішення, в ході розгляду заяви позивача від 06.12.2023 про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що вік заявника становить 55 років 04 місяців 06 днів, а страховий стаж складає 24 роки 01 місяць 08 днів. Зокрема, на підставі доданих до заяви документів до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 17.07.1986 згідно з дипломом НОМЕР_1 від 17.07.1986, оскільки в дипломі відсутній реєстраційний номер. Також у рішенні від 07.12.2023 № 47 зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято у зв`язку з відсутністю необхідних років проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача-2 від 07.12.2023 № 47 та вважаючи його протиправним, а також вважаючи протиправним припинення виплати пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993.

Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.

Тотожна правова позиція щодо умов визначення наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22 (адміністративне провадження № К/990/634/24).

Водночас, суд відхиляє як безпідставне та таке, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства, твердження позивача про наявність у нього права на зниження загального пенсійного віку у зв`язку з наявністю у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону № 796-XII, для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку заявником надається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Відтак, наявності лише посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи недостатньо для констатації набуття такою особою права на зниження пенсійного віку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов:

1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;

2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Відділу «центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.07.2022 № 260/09-13-08, ОСОБА_1 з 12.12.1988 по 16.05.1990 та з 21.10.1998 по даний час проживає в селі Люхча Сарненського району Рівненської області.

Також, розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії від 06.12.2023 № 6128 стверджується, що інших документів про місце проживання особи позивач пенсійним органам не надавав.

Село Люхча Сарненського району Рівненської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 (адміністративне провадження № К/9901/45843/18) та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 (адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18).

Крім того, у постановах від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 (провадження № К/990/40765/23), від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 (адміністративне провадження № К/990/11776/23), від 02.10.2024 у справі № 500/551/23 (адміністративне провадження № К/990/28639/23) Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Аналізуючи надані документи, суд вважає, що позивачем підтверджено період проживання його в зоні гарантованого добровільного відселення :

з 12.12.1988 по 16.05.1990;

з 21.10.1998 по 19.07.2022 (дата видачі довідки органом місцевого самоврядування).

Таким чином, термін проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, підтверджений довідкою органу місцевого самоврядування, становить 01 рік 05 місяців 4 дні.

Враховуючи, що позивач не набув права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII, тому рішення відповідача-2 від 07.12.2023 № 47 про відмову в призначенні пенсії є обґрунтованим та правомірним, у зв`язку з чим підстави для скасування такого рішення та задоволення похідних позовних вимог відсутні.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28.01.2025.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076);

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69057; код ЄДРПОУ/РНОКПП 20490012).

Суддя Ольга ПОЛІЩУК