Справа № 200/9123/24
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Справа№200/9123/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування і не виплати йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати йому до спеціального стажу період проходження строкової військової служби - з 31.10.1983 року по 13.01.1986 року, періоди навчання в Слов`янському державному педагогічному інституті - з 22.06.1986 року по 15.08.1991 року та з 13.01.1986 року по 21.07.1986 року - слухачем денного підготовчого відділення, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, відповідно до п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовував тим, що з 01.11.2024 року йому призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при призначенні пенсії не було виплачено грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через незарахування до спеціального трудового стажу зазначених періодів.

Про такі обставини дізнався з відповіді відповідача від 20.12.2024 року, якою у задоволенні заяви позивача про виплату грошової допомоги відмовлено.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст відповіді на звернення позивача від 12.12.2024 року про виплату спірної грошової допомоги. Вважав, що діяв правомірно. Також вважав, що не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач також подав до суду письмові пояснення, в яких зазначав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію за віком йому призначено згідно з Анкетою застрахованої особи для внесення даних в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсії від 08.02.2023 року. Звернення (про призначення пенсії) опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», спеціалістом з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та головним спеціалістом з контролюючими функціями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Пенсія за віком йому призначена з 01.11.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Є працівником освіти та продовжує працювати.

З 01.11.2024 року органом Пенсійного фонду України йому вперше призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (рішення від 11.10.2024 року № 75).

До цього будь-яку пенсію він не отримував.

При призначенні пенсії йому не було нараховано та виплачено грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.12.2024 року позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому таку грошову допомогу.

Листом відповідача від 20.12.2024 року № 34484-32369/Т-02/8-0500/24 в задоволенні заяви відмовлено.

Відмова мотивована тим, що страховий стаж заявника (для призначення пенсії), що врахований по 30.09.2024 року, складає 44 роки 01 місяць 29 днів; спеціальний стаж (згідно із записами в трудовій книжці та даними персоніфікованого обліку) - 33 роки 02 місяці 05 днів, що менше необхідних 35 років. Тому право на призначення грошової допомоги згідно з п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє.

В листі також зазначено, що Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, періодів навчання за спеціальністю та проходження строкової військової служби не передбачено.

Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку стажу при призначенні пенсії до загального страхового стажу роботи позивача зараховані:

період проходження позивачем строкової військової служби - з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року;

періоди навчання у вищих/середніх навчальних закладах з 01.09.1986 року по 07.06.1991 року.

До спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вказані періоди не зараховані.

Такі періоди також не були зараховані відповідачем до зазначеного спеціального стажу під час розгляду заяви позивача про виплату спірної грошової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка визначає умови призначення пенсії за віком, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема при зверненні з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Також законом передбачені випадки, коли право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу настає до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з п. «е» ст. 55 вказаного Закону в редакції до 04 червня 2019 року право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Отже, з 04 червня 2019 року дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України діє п. «е» ст. 55 вказаного Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка була до змін, що внесені до неї законами України від 02 березня 2015 року № 213-VIII та від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, а саме в наступній редакції:

«право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

На виконання п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до з п.п. 6 та 7 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Згідно з п. 2 зазначеного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 «Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років»;

Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо зарахування до спеціального страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та право на отримання грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду проходження строкової військової служби

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У примітці 3 до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 01.01.1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання ст. 58 зазначеного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом «г» п. 1 вказаного Положення визначено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР (в армії СРСР, в лавах Радянської армії) зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Аналогічна правова позиція в такій категорії справ, як ця, висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 року у справі №738/1246/15-а, від 27.02.2018 року у справі № 672/885/17, від 06.02.2019 року у справі №577/2537/17, від 29.11.2019 року у справі № № 414/53/17, від 21.01.2021 року у справі № 310/8663/18.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ведення якої розпочато 01.02.1982 року, міститься запис про те, що з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року позивач проходив службу в лавах Радянської армії (запис № 9).

Зазначений запис відповідає військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 , що виданий 28.10.1983 року.

Отже, період військової служби позивача в армії СРСР (в лавах Радянської армії) до 01.01.1992 року підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та право на отримання грошової допомоги згідно із п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Неврахування органом Пенсійного фонду України вказаних положень законодавства та правових висновків Верховного Суду призвело до порушення права позивача на отримання грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо зарахування до спеціального страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та право на отримання грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання за спеціальністю

Статтею 46 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено, що підготовка педагогічних працівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти здійснюється у закладах вищої освіти та на їхніх спеціалізованих факультетах, а також в індустріально-педагогічних технікумах, коледжах, інженерно-педагогічних закладах вищої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» визначено, що здобувачі освіти - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти.

Частиною 1 ст. 61 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що здобувачами вищої освіти є, зокрема студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Отже, з дня зарахування особи до закладу вищої освіти до дня її відрахування з такого закладу така особа вважається студентом.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_3 позивач у 1986 році вступив до Слов`янського державного педагогічного інституту і у 1991 році закінчив повний курс цього інституту за спеціальністю загально-технічні дисципліни та праця; рішенням Державної екзаменаційної комісії від 07.06.1991 року присвоєно кваліфікацію вчитель трудового навчання та загально-технічних дисциплін.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ведення якої розпочато 01.02.1982 року, містяться наступні записи (№№ 10, 11, 12, 13) щодо позивача:

13.01.1986 року зарахований слухачем денного підготовчого відділення Слов`янського державного педагогічного інституту;

22.07.1986 року зарахований студентом першого курсу зазначеного інституту (міститься посилання на відповідний наказ навчального закладу);

15.08.1991 року відрахований з інституту у зв`язку із закінченням навчання (міститься посилання на відповідний наказ навчального закладу);

15.08.1991 року призначений на посаду вчителя трудового навчання до Зорянської середньої школи Донецької області.

Перерва між днем закінчення навчання позивача у закладі професійної освіти і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, період такого навчання з 22.07.1986 року по 15.08.1991 року підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та право на отримання грошової допомоги згідно із п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Неврахування органом Пенсійного фонду України вказаних положень законодавства та правових висновків Верховного Суду призвело до порушення права позивача на отримання грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Навчання ж на підготовчому відділенні (курсах) при вищому закладі професійної освіти не є рівноцінним навчанню у самому вищому закладі професійної освіти, перелік яких наведено в Законі України «Про вищу освіту», і не є складовою такого навчання, оскільки після такого навчання особа не здобуває відповідну освіту та не отримує певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів. Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є лише додатковою послугою навчального закладу, метою якої є підготовка до вступу до навчального закладу.

Період такого навчання не зараховується ні до загального страхового стажу, ні до спеціального. Тому права позивача в цій частині органом Пенсійного фонду України не порушені.

Аналогічна правова позиція щодо навчання на підготовчому відділенні (підготовчих курсах) при закладі професійної освіти неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.02.2020 року у справі № 456/2503/16-а, від 11.05.2022 року у справі № 445/2374/16-а, від 09.04.2024 року у справі № 380/15284/22.

На день досягнення пенсійного віку позивач мав страховий стаж на відповідних посадах понад 35 років (з урахуванням спірних періодів), тобто умова щодо страхового стажу ним була дотримана.

Оскільки на день досягнення пенсійного віку позивач працював працівником освіти комунальної форми власності на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мав відповідний загальний страховий стаж, в тому числі спеціальний страховий стаж на таких посадах (35 років), і до цього не отримував будь-яку пенсію, тому при призначенні пенсії за віком він мав право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оскільки таке право відповідачем порушено, зокрема при розгляді заяви позивача (з якою він пов`язував свої позовні вимоги) про виплату такої грошової допомоги, тому воно підлягає захисту та відновленню в судовому порядку шляхом часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вказані норми узгоджуються з позицією Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Відповідно до розрахунку стажу при призначенні пенсії періоди служби в лавах Радянської армії з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року та навчання в Слов`янському державному педагогічному інституті з 22.07.1986 року по 15.08.1991 року зараховані до загального стажу роботи, однак до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вказані періоди зараховані не були.

Такі періоди не були зараховані відповідачем до зазначеного спеціального стажу навіть під час розгляду заяви позивача про виплату спірної грошової допомоги що і стало підставою для відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, яка передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав позивача та дотримання гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування періодів служби позивача в лавах Радянської армії з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року та навчання в Слов`янському державному педагогічному інституті з 22.07.1986 року по 15.08.1991 року до страхового стажу позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати орган Пенсійного фонду України зарахувати вказані періоди до такого стажу і нарахувати та виплатити таку допомогу.

Отже, позов підлягає задоволенню частково (основні позовні вимоги повністю, а похідні частково).

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 1211,20 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів служби в лавах Радянської армії з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року та навчання в Слов`янському державному педагогічному інституті з 22.07.1986 року по 15.08.1991 року до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди служби в лавах Радянської армії з 31.10.1983 року по 07.01.1986 року та навчання в Слов`янському державному педагогічному інституті з 22.07.1986 року по 15.08.1991 року до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що передбачена п. 71 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 28 січня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда