Справа № 360/1614/24
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1614/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В. розглянув в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом адвоката Спінова Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної адвоката Спінова Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 № 36 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 30.09.2024 пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. ст. 30, 32, 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.09.2024 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності. 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 № 36 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 № 36 мотивовано тими обставинами, що у Позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи відповідно до вимог ст. 32 Закону № 1058-IV, оскільки для призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи у віці від 52 до 56 років необхідний страховий стаж 13 років. У Позивача визнаний страховий стаж становить 11 років 2 місяці 20 днів. До страхового стажу Позивачу не зарахований період роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997, оскільки дата наказу (рік) про прийняття на роботу в графі 4 відрізняється від дати прийняття на роботу в графі 2 трудової книжки (копія рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності з розрахунком визнаного стажу додаються до позову).

Позивач, вважає, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, - протиправним, та таким, що порушує гарантоване йому статтею 46 Конституції України право на соціальний захист.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_1 , звернувся із заявою від 11.11.2024 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон №1058).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.Відповідно до статті 30 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявного трудового стажу, передбаченого статтею 32 Закону № 1058, а саме особи від 52 років до досягнення особою 55 років включно 13 роки.

Страховий стаж позивача на дату звернення становить 11 років 02 місяці 20 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки від 10.04.1989 серії НОМЕР_1 :

- з 10.05.1995 по 15.05.1997, оскільки дата наказу про прийняття на роботу (10.05.1994) (рік) відрізняється від дати прийняття на роботу (10.05.1995).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 №36 по зверненню від 11.11.2024 ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 13 років.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію по інвалідності позивачу звертаємо увагу суду на те, що орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи, i у випадку зобов`язання його судом вчинити певнi дiї, як то зарахувати певнi періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такi дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи. Рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , звернувся 11.11.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності від 15.11.2024 № 36.

Зазначеним рішенням встановлено вік позивача - 54 роки, страховий стаж позивача - 11 років 2 місяці 20 днів.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувала відсутність у позивача необхідного стажу 13 років. За доданими документами згідно трудової книжки від 10.04.1989 НОМЕР_1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 10.05.1995 по 15.05.1997 оскільки дата наказу (рік) відрізняється від дати прийняття на роботу.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 751372 від 09.10.2024, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01.10.2025.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно із ч.1 ст.32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп:

до досягнення особою 23 років включно - 1 рік;

від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки;

від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки;

від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки;

від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років;

від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років;

від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років;

від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років;

від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років;

від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років;

від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років;

від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років;

від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років;

від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Положеннями статті 34 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії по інвалідності, відповідно до вказаної вище норми, у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, є вік - від 52 років до 55 включно років та 13 років страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Відповідно до рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності від 15.11.2024 № 36, вік позивача - 54 роки, страховий стаж позивача - 11 років 2 місяці 20 днів.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувала відсутність у позивача необхідного стажу 13 років. За доданими документами згідно трудової книжки від 10.04.1989 НОМЕР_1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 10.05.1995 по 15.05.1997 оскільки дата наказу (рік) відрізняється від дати прийняття на роботу.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 10.05.1995 по 15.05.1997, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.04.1989 ОСОБА_1 10.05.1995 було прийнято на роботу продавцем промислових товарів та 15.05.1997 звільнений за власним бажанням.

Вказані записи трудової книжки містять інформацію про періоди роботи, займану посаду та печатки підприємств.

Суд не знаходить поважними посилання відповідача на те, що стаж роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997 не був зарахований позивачу у зв`язку з тим, що дата прийняття на роботу значно відрізняється від дати наказу про прийняття (10.05.1994), оскільки факт роботи позивача у спірний період підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача, а наявні помилки заповнення трудової книжки не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу.

Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Щодо недоліків при заповненні трудової книжки, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач не може бути позбавлений свого права щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 № 36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з форми РС-право від 25.12.2024 страховий стаж позивача складає 11 років 02 місяців 20 днів.

На час встановлення інвалідності позивач досяг 54 років, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №751372 від 09.10.2024, де вказано дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, позивачу було встановлено інвалідність третьої групи у 54 роки та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області встановлено, що страховий стаж позивача, без урахування спірних відомостей трудової книжки позивача, становить 11 років 02 місяців 20 днів. При цьому, розмір не зарахованого страхового стажу відповідно до трудової книжки становить 2 роки 6 днів.

Таким чином, загальний обсяг страхового стажу позивача становить понад 13 років, а отже він має право на призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки зарахування періодів роботи позивача з 10.05.1995 по 15.05.1997 до страхового стажу є підставою для призначення пенсії, а позивач не просив суд зобов`язати орган пенсійного фонду зарахувати вказаний період роботи до страхового стажу, а для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача зарахування періодів роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997 є необхідним, суд дійшов висновку про виходу за межі позовних вимог, з обранням ефективного способу захисту

Відтак, з огляду на вказані висновки суду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997 та призначити позивачу пенсію по інвалідності з 30.09.2024.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у загальному розмірі 1211,27 грн, що підтверджується квитанцією № 6704-8364-8324-7895 від 17.12.2024.

Разом з тим суд зазначає, що позовну заяву подано в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (ЄСІТС) «Електронний суд».

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, з урахуванням наведеного, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Тобто, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж необхідно було сплатити, а тому питання про розподіл судових витрат вирішується виходячи з суми, що позивач мав сплатити 968,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій (бездіяльності) відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 968,96 грн.

Щодо решти надміру сплаченого судового збору, суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору в сумі 242,31 грн.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 79, 80, 139, 241-246, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Спінова Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2024 № 36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.05.1995 по 15.05.1997 та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 30.09.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова