Справа № 620/486/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2025 року м. Чернігів справа № 620/486/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіна М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Національного університету оборони України про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И Л А:

08.01.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати пункти 14.1, 14.1.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35 «Про результати службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національного університету оборони України, яким притягнуто його до повної матеріальної відповідальності як особу, винну у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів за результатами службового розслідування, проведеного згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35, у розмірі 74 334,92 грн.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 15.01.2025 цю позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позову, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та з наданням відповідних доказів поважності причин такого пропуску, документа про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн або документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Також цією ухвалою суду роз`яснено позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде йому повернута.

20.01.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку звернення, зважаючи, що звертався до суду з цим позовом та ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №620/13034/24 його позовну заяву залишено без розгляду, що не позбавляє права повторного звернення до суду. Також вказав, що для підготування позову здійснював дії з отримання копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2022 №35 та копії наказу начальника Національного університету оборони України. Крім того, позивач просить звільнити його від сплати судового збору, як учасника бойових дій.

Розглядаючи вказану заяву позивача, суд виходить із такого.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано положеннями статті 122 КАС України, частиною першою якої визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, визначеним частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з цим, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Суд вказує, що спірні правовідносини щодо проведення службового розслідування, встановлення розміру завданої шкоди і порядок її відшкодування, підстав та умов притягнення до матеріальної відповідальності, зокрема, військовослужбовців врегульовані, у тому числі, Законом України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-IX).

Порядок проведення службового розслідування визначений у статті 8 Закону №160-IX.

При цьому, відповідно до приписів частини сьомої статті 8 Закону №160-IX, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Нормами частини першої статті 10 Закону №160-IX передбачено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Так, вищевказаними нормами передбачено, що наказ доводиться до винної особи саме під підпис, а відшкодування шкоди, завданої особою здійснюється шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, що свідчить про те, що ОСОБА_1 міг та мав знати про оспорювані накази.

При цьому, суд зауважує, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №620/13034/24 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, що не підтверджує вчинення ним активних дій щодо оскарження оспорюваних наказів від 24.01.2022, починаючи з січня 2022 року до моменту звернення до суду.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Отже, позивач пропустив місячний строк звернення до суду з цим позовом, адже оскаржує до суду окремі положення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35 «Про результати службового розслідування» та наказ начальника Національного університету оборони України, яким притягнуто його до повної матеріальної відповідальності як особу, винну у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів за результатами службового розслідування, проведеного згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2022 №35, у розмірі 74 334,92 грн, а звернувся за судовим захистом своїх прав та інтересів лише 08.01.2025 та причини пропуску строку звернення визнані судом неповажними.

Суд вказує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Тому, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на звернення до суду, встановлений законом, може бути підставою для висновку про його пропуск з поважних причин.

Разом з цим, наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду, є неповажними.

Щодо клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, то суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 зазначила, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VІ) має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А стаття 22 цього ж Закону передбачає, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VІ суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В ухвалі від 11.09.2024 у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що із часу прийняття нею 09.10.2019 постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VІ з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

Отже, Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.

Таким чином, позивач не усунув недоліки позову, визначені ухвалою судді від 15.01.2025, адже не надав до суду документ про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн або документ, що підтверджує підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Також згідно із частинами другою та третьою статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позову, вказані в ухвалі суду від 15.01.2025, суд дійшов висновку, що позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами слід повернути позивачу. Оскільки позовна заява подана позивачем через систему «Електронний суд», то суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення разом з доданими до неї документами.

Водночас суд зазначає, що згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 123, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Національного університету оборони України про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, визнання протиправним та скасування наказу, - повернути позивачу.

Копію ухвали суду про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Марія ДУБІНА