Справа № 580/9710/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року справа № 580/9710/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , вартість залишку завданих збитків у розмірі 119092 грн. 71 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2022 №199, старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначеного наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від № 348 від 16.09.2022р, на посаду командира 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.01.2023 №138, було призначене службове розслідування за фактом порушення ведення обліку особового складу, а саме п`яти військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . За результатом вказаного службового розслідування встановлено, що внаслідок неналежного здійснення обліку особового складу Відповідачем було допущено порушення, чим завдано збитків державі в розмірі 123 030 грн. 13 коп., що в свою чергу висвітлено у пункті 4.2 Акту службового розслідування.

Відповідно до проведеного службового розслідування Відповідач був притягнений до повної матеріальної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.10.2023 №1499, відповідно до вимог пункту 1) частини 1 статті 6 Закон № 160-IX, згідно якого « 1. Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;» З урахуванням того, що Відповідач перебував на посаді командира роти, згідно статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти зобов`язаний вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів, один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини, також відповідно до пункту 6 розділу І наказу Міністерства оборони України №280 від 15.09.2022 (далі Наказ №280), організація обліку особового складу покладається у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рекомендоване поштове відправлення із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 25.11.2024 направлено відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 , вказаною Відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, однак повернуто до суду 18.12.2024 з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Приписами Кодексу адміністративного судочинства України не врегульовано наслідки повернення рекомендованого поштового відправлення із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на зазначені приписи суд застосовує частину 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Беручи до уваги, що відповідач не отримав копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 25.11.2024 з незалежних від суду причин, вважається що копія ухвали отримана відповідачем належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2022 № 199 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від № 348 від 16.09.2022р, на посаду командира 2 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_4 , з 19 вересня 2022 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Надати 5 діб з 19 по 23 вересня 2022 року для приймання справ та посади. Вступний інструктаж з питань охорони праці пройшов.

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2023 № 138 призначено службове розслідування по факту порушення ведення обліку особового складу пяти військовослужбовців, зокрема ОСОБА_2 .

На виконання зазначеного наказу проведене службове розслідування, за наслідками якого складено акт службового розслідування, у якому зазначено , що в наказах по стройовій частині не було відображено дану подію так як командиром роти ОСОБА_1 не було подано вчасно рапорт про не повернення військовослужбовця ОСОБА_2 із лікування. На підставі наказу №118 від 26.04.2023 року солдат ОСОБА_2 вважається такий як самовільно залишив частину 26.04.2023 року. Відповідно солдат ОСОБА_2 на підставі сповіщення вх.№141 від 07.01.20223 року із військового шпиталю НОМЕР_4 АДРЕСА_5 був виписаний по одужанню 08.12.20222 року. На підставі цих даних старший лейтенант ОСОБА_1 своєю недбалістю допустив збитки державі в розмірі 123030,13грн. на підставі доповіді ТВО начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2023 №1499 (з основної діяльності) було:

- службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 вважати завершеним (п. 1);

- за порушення вимог статей 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командиру 3 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «догана» (п. 2);

- начальнику фінансово-економічної служби-головному бухгалтеру занести до книги обліку грошових стягнень та нарахувань по фінансово економічній службі грошові стягнення з командира 3 механізованої роти З механізованого батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_1 в сумі 123030,13 грн(п. 5).

Відповідно до витягу з книги обліку стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 сторінка № 152 з ОСОБА_1 стягнуто 09.11.2023 -1825,13 грн., 10.12.2023 2112,29 грн.

Згідно наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2023 № 352 вважати такими, що вибули, як такі, що самовільно залишили частину, відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260: Зняти з усіх видів забезпечення з 03 грудня 2023 року, а з продовольчого забезпечення зі сніданку 04 грудня 2023 року: старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону.

наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.04.2024 № 99 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із самовільним залишенням ним військової частини та внесенням відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з 04 квітня 2024 року:

Старший лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 03 грудня 2023 року. Відомості про вчинення ним кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.03.2024 в кримінальному провадженні № 0001386.

Виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення призупинено з 03 грудня 2023 року згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2023 № 352.

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 29.01.2024 № 24 старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з займаної посади.

Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 03.04.2024 № 92 військову службу старшого лейтенанта ОСОБА_1 призупинено з 08 березня 2024 року.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не сплатив позивачу у добровільному порядку суму непогашених завданих державі збитків у розмірі 119092 грн. 71 коп., останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2023 №1499 до командира 3 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 застосовані грошові стягнення в сумі 123030,13 грн.

Згідно з витягу з книги обліку стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 сторінка № 152 з ОСОБА_1 стягнуто 09.11.2023 -1825,13 грн., 10.12.2023 2112,29 грн.

Отже відповідачем не погашені збитки у розмірі 119092 грн. 71 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт завдання Ткачуком державі збитків у розмірі 119092 грн. 71 коп., тому суд дійшов висновку, що ці грошові кошти підлягають стягненню з нього на користь позивача.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 належить стягнути суму завданих державі збитків у розмірі 119092 грн. 71 коп.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) суму непогашених завданих державі збитків у розмірі 119092 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`яносто дві) грн 40 коп.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР