Справа № 380/13040/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 рокусправа № 380/13040/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_2 з військової служби на підставі поданого рапорту;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути та звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі поданого рапорту.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що мобілізований та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Позивач подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю ІІ групи, проте рапорт повернуто без реалізації.

Ухвалою суду від 21.06.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.

Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що позивач не надав документів, що підтверджують наявність саме у позивача встановленого законодавством обов`язку здійснювати догляд за особою з ІІ групою інвалідності, а також доказів здійснення такого догляду. При цьому, відповідно до наданих позивачем документів із особою з інвалідності також проживає інша повнолітня особа. Також, до рапорту не надано документів, що підтверджують відсутність у особи з інвалідністю інших осіб (окрім батьків), які зобов`язані піклуватися про цю особу або утримувати її. Наданий позивачем висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю виданий на строк до 25.09.2024. Крім цього, відповідач зауважив, що на день розгляду рапорту позивача (21.05.2024) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 не передбачала підстави звільнення з військової службу, яка зазначена позивачем у рапорті.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти Військової частини НОМЕР_2 .

Позивач подав 19.04.2024 рапорт командиру 1 піхотного взводу 3 піхотної роти Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив звільнити з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд).

Рапорт для розгляду по суті надіслано до Військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 21.05.2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки: 1) позивачем не доведено, що саме у нього встановлений законодавством обов`язок (необхідність) здійснювати догляд за особою з ІІ групою інвалідності; 2) із особою з інвалідністю проживає інша повнолітня особа; 3) позивачем не надано документів, що підтверджують відсутність у особи з інвалідністю інших осіб (окрім батьків), які зобов`язані піклуватися про цю особу або утримувати її; 4) висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю виданий на строк до 25.09.2024; 5)станом на день розгляду рапорту положення статті Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачає такої підстави звільнення.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи справу, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №2232-XII). Також, Закон №2232-XII визначає загальні засади проходження військової служби в Україні.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу». Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 3, 4, статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною 4 статтею 26 Закону №2232-XII.

Водночас пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом 2 під час воєнного стану.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (чинним на момент подання позивачем рапорту) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Водночас на момент розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 (далі Закон №3633-IX).

Законом №3633-IX, зокрема, статтю 26 Закону №2232-ХІІ викладено у новій редакції, та за змістом підпункту «г» пункту 2 частини 4 військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини під час дії воєнного стану, а саме: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

При цьому, підставу звільнення з військової служби, встановлену абзацом 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №3633-IX, частина 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції після внесення змін) не містить.

Однак частина 12 згаданої статті передбачає таку підставу для звільнення з військової служби, як необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення№1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення №1153/2008).

Підпунктом 2 пункту 225 Положення передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених частиною 3, пунктом 2 частини 4, пунктом 3 частини 5 та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону №2232-XII: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції №170 передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абзац 13 пункту 14.10 Інструкції №170).

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут ЗСУ) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту ЗСУ передбачено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 та визначено підпунктом "г" пункту 1 частини 4, підпунктом "ґ" пункту 2 частини 5, підпунктом "г" пункту 2 частини 6 статті 26 Закону №2232-XII, подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Таким чином, під час дії воєнного стану передбачено можливість звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю IІ групи.

Водночас законодавець не визначив потребу особи з інвалідністю ІІ групи у постійному сторонньому догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язав її з наявністю у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого законодавством обов`язку, здійснювати такий догляд.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із доказів у справі суд встановив, що позивач подав рапорт командиру 1 піхотного взводу 3 піхотної роти Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив звільнити з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд).

Рапорт отримано Військовою частиною НОМЕР_2 отримано 19.04.2024 /арк.спр. 78/.

Військовою частиною НОМЕР_2 поданий позивачем рапорт надіслано для розгляду до Військової частини НОМЕР_1 .

Рапорт позивача із долученими документами отримано Військовою частиною НОМЕР_1 отримано 23.04.2024 вх. №2984 /арк.спр. 78/.

До рапорту позивач долучив /арк.спр.77/ нотаріально завірені копії: паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (КА331036 виданого 05.02.1997 та КС336359 виданого 11.06.2004); свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (серії НОМЕР_3 від 11.04.1975 та серії НОМЕР_4 від 29.06.1987); довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №467896 від 05.10.2010; пенсійного посвідчення ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 05.10.2022; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №98 від 25.03.2024; свідоцт про смерть матері ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 від 29.01.1991 та батька ОСОБА_3 ОСОБА_5 серії НОМЕР_7 від 12.01.2004; витягу №85 від 02.04.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; витягу з реєстру територіальної громади №2024/003278313 від 02.04.2024; довідки про отримання допомоги №726 від 29.03.2024.

За результатами розгляду рапорту та долучених до нього документів позивача листом від 21.05.2024 повідомлено про відмову у звільненні з військової служби, оскільки 1) позивач не довів, що саме у нього встановлений законодавством обов`язок (необхідність) здійснювати догляд за особою з ІІ групою інвалідності; 2) із особою з інвалідністю проживає інша повнолітня особа; 3) позивач не надав документів, що підтверджують відсутність у особи з інвалідністю інших осіб (окрім батьків), які зобов`язані піклуватися про цю особу або утримувати її; 4) висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю виданий на строк до 25.09.2024; 5) станом на день розгляду рапорту положення статті Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачає такої підстави звільнення.

Слід звернути увагу, що положення статті 26 №2232-XII (в редакції на момент подання позивачем рапорту) передбачали, що військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби у разі наявності у нього необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю ІІ групи.

Окрім того, законодавець не визначав потребу особи з інвалідністю ІІ групи у постійному сторонньому догляді як підставу для звільнення з військової служби, а пов`язував її з наявністю у військовослужбовця необхідності, тобто встановленого обов`язку, здійснювати такий догляд.

Наявність у військовослужбовця обов`язків, необхідність виконання яких визначена законодавцем як підстава для звільнення з військової служби, має бути підтверджена відповідними документами.

Також, положення статті 26 Закону №2232-XII (в редакції на момент подання позивачем рапорту) передбачили таку умову звільнення з військової служби, як відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, що також має підтверджуватися документально.

Згідно з документами, долученими до рапорту про звільнення встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №467896 від 05.10.2010 ОСОБА_3 особа з інвалідністю ІІ групи та може здійснювати «посильну працю в домашньому господарстві і сільському», тоді як відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №98 від 25.03.2024 ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, однак висновок комісії дійсний лише до 25.09.2024.

Суд звертає увагу сторін, що документи, подані позивачем разом із рапортом про звільнення з військової служби, підтверджують виключно наявність у ОСОБА_3 інвалідність ІІ групи та містять розбіжності щодо необхідності здійснення догляду, тому не дають підстав стверджувати про потребу у здійсненні постійного догляду. При цьому, подані документи містять часові межі до 25.09.2024 в яких особа потребує догляду, як і межі в період яких позивачу призначена допомога на догляд за особою з інвалідністю ІІ групи з 01.03.2024 по 31.08.2024.

Крім того, з долучених до рапорту документів не можливо встановити, що позивач здійснював догляд за особою з інвалідністю ІІ групи до призову на військову службу, оскільки перебуваючи на військовій службі позивач жодним чином не міг здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 .

У позовній заяві представник позивача зазначив, що обов`язок позивача здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 підтверджується, зокрема, рішенням Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області №13 від 28.04.1995.

Проте суд зазначає, що у рапорті позивач на такий документ не посилався та не надавав відповідачу для розгляду.

Також, відмовляючи у задоволенні рапорту, відповідач зазначив, що позивач не надав документального підтвердження про відсутність у ОСОБА_3 інших осіб (окрім батьків), які зобов`язані піклуватися про цю особу або утримувати його та про проживання із ОСОБА_3 іншої повнолітньої особи.

Відповідно до поданих разом з рапортом документів за місцем реєстрації із ОСОБА_3 проживає ОСОБА_6 . Також, долучені документи підтверджують, що батьки ОСОБА_3 померли.

Покликання представника позивача проте, що, зокрема, неможливість здійснення ОСОБА_6 догляду за ОСОБА_7 та відсутність у нього сім`ї та дітей підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця села Іорданівка №98 від 05.06.2024, суд оцінює критично та звертає увагу, що такий документ не надавався відповідачу разом із рапортом, а складений вже після отриманої відмови.

Тобто, на момент розгляду рапорту відповідачем опрацьовані лише надані позивачем документи; оцінка наявності чи відсутності правових підстав для звільнення з військової служби надана відповідачем на підставі саме наданих документів.

Суд зазначає, що позивачем надані суду: рішення Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області №13 від 28.04.1995, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця села Іорданівка №98 від 05.06.2024, паспорт ОСОБА_6 НОМЕР_8 виданий 13.03.1997, виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 №2431 від 23.03.2024.

Проте такі документи суд не може оцінювати, як такі, що свідчать про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби, оскільки такі документи не надавалися відповідачу разом з рапортом, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості їх оцінити. Водночас оскаржене рішення підлягає оцінці виключно з підстав, які існували на момент винесення такого рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи суд висновує, що у спірних правовідносинах позивач при поданні рапорту про звільнення з військової служби на надав всіх необхідних та достатніх доказів, за результатами розгляду яких відповідач міг прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби.

Щодо покликань представника позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати редакцію статті 26 Закону №2232-XII чинну на момент подання позивачем рапорту, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 отримала рапорт позивача 23.04.2024 вх. №2984 /арк.спр.78/.

Згідно з пунктом 117 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до пункту 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Оскільки рапорт позивача Військова частина НОМЕР_1 отримала 23.04.2024 кінцевою датою прийняття рішення було 23.05.2024. Відповідач же рішення прийняв 21.05.2024, у строк передбачений положеннями згаданої Інструкції.

На момент розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 (далі Закон №3633-IX).

Законом №3633-IX, зокрема, статтю 26 Закону №2232-ХІІ викладено у новій редакції, та за змістом підпункту «г» пункту 2 частини 4 військовослужбовці звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

При цьому, підставу звільнення з військової служби, встановлену абзацом 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №3633-IX, частина 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції після внесення змін) не містить.

Аналіз змін до Закону №2232-ХІІ, внесених Законом №3633-ІХ, дає підстави вважати, що законодавець не передбачив спеціальні правила щодо застосування цих змін у часі, а тому, такі за загальними правилами застосовуються до правовідносин з дня набуття чинності, тобто з 18.05.2024.

Таким чином, з позиції суду, відповідач після реєстрації 23.04.2024 рапорту позивача, при розгляді такого крім того, що дослідив обидві редакції статті на наявність підстав для звільнення позивача, так і правомірно застосував приписи підпункту «г» пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції Закону №3633-IX).

З врахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що відповідач відмовляючи в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством та в межах своїх повноважень. Тобто згідно з критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність та обґрунтованість дій відповідача. Тому, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Приписами статті 139 КАС України позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, повернення судових витрат не передбачено.

Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович