Справа № 460/14164/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2025 року м. Рівне №460/14164/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 38 рішення Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 серпня 2024 року №25/д, в частині повернення на доопрацювання документів та зобов`язання призначити і здійснити виплату одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 7500000 грн., з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою від 20.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/14164/24. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що комісія Міністерства оборони України, розглядаючи заяву позивачки 30.08.2024, зобов`язана була керуватись ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI, в чинній на дату розгляду заяви редакції. Натомість, відповідачем застосовано статтю 16-1 Закону №2011-XI, в редакції на момент дати смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 . За такою «старою» редакцією право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мали право лише ті діти загиблого (померлого) військовослужбовця, які не досягли повноліття, або ті, що вважалися утриманцями. Разом з тим, з 29.03.2024 статтю 16-1 Закону №2011-XI було викладено в новій редакції, за якою право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, в тому числі, і повнолітні діти загиблого (померлого) військовослужбовця. Вказані зміни внесено Законом України №3515-IX від 09.12.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», задля виключення вікового обмеження. Пунктом 2 розділу II Закону №3515-IX визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Таким чином, зворотна дія в часі цієї норми права фактично розширює за віковою ознакою кількість членів сім`ї загиблого військовослужбовців одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам частини першої статті 58 Конституції України. За наведеного, ОСОБА_1 вважає, що, як повнолітня донька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , має право на отримання одноразової грошової допомоги разом з іншою повнолітньою донькою - ОСОБА_3 , враховуючи відсутність у нього інших членів сім`ї та утриманців.

Згідно з відзивом на позовну заяву, Міністерство оборони України позовних вимог не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку №975, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно до статті 16-1 Закону в редакції на момент дати смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця. Зазначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є вичерпним та розширенню не підлягає. Відповідно до наданих документів, позивач не відноситься до неповнолітніх дітей загиблого. Також за поданими документами неможливо встановити, чи перебувала позивач на утриманні загиблого військовослужбовця, оскільки підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії, на розгляд Комісії Міноборони не надано. Відповідно до цього, Міністерство оборони прийняло обґрунтоване рішення щодо повернення документів позивача на доопрацювання, що мотивоване саме відсутністю достатніх доказів на підтвердження у ОСОБА_1 відповідного статусу. Відповідач вважає, що оскаржуване рішення жодним чином не обмежує право позивача на одержання одноразової грошової допомоги, а є лише встановленою формою дискреційних повноважень, наданих законодавством з метою усунення обґрунтованих сумнівів щодо можливості призначення такої допомоги.

Дослідженими у справі доказами судом встановлено таке.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Степанівка Здолбунівського району Рівненської області, батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.1978 Новомильською сільською радою (а.с.35).

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого

Копитківською сільською радою 16.11.2009 (а.с.33).

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Копитківською сільською радою 25.06.2010 (а.с.34).

До 19.06.2001 ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру №2 від 19.04.2024 (а.с.56-57). Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька - ОСОБА_7 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Копитківською сільською радою 16.06.1995 (а.с.36).

30.04.2014 ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Відділом ДРАЦС Гощанського РУЮ 30.04.2014 (а.с.31).

До 02.06.2023 ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , і від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Здолбунівського районного суду від 02.05.2023 у справі №562/160/23 про розірвання вказаного шлюбу (а.с.37-38).

12.01.2023 ОСОБА_2 призвано на військову службу по мобілізації, а з 06.03.2023 - зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_6 , що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_7 (а.с.47-52).

27.01.2024, перебуваючи в зоні проведення бойових дій у селі Приютне Пологівського району Запорізької області, внаслідок отримання одиночного проникаючого осколкового поранення тулуба з ушкодженням кісток скелета та внутрішніх органів, солдат ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується: довідкою про причину смерті до форми №106/о - №641 від 30.01.2024, лікарським свідоцтвом про смерть №641 від 30.01.2024, витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2924 від 26.08.2024 (а.с.41-42,46,58).

29.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 направлено на ім`я його колишньої дружини ОСОБА_11 сповіщення сім`ї №184, що її чоловік, солдат ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2., ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час ведення бойових дій у н.п. Приютне Запорізької області, вірний присязі (а.с.30).

05.02.2024 Здолбунівським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 , в якому засвідчено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у селі Приютне Пологівського району Запорізької області (а.с.32).

21.03.2024 приватним нотаріусом Самсоюк Ф.П. в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за №72179932, де спадкодавцем значиться - ОСОБА_2 (а.с.40,54).

18.04.2024 ОСОБА_1 направила керівнику ІНФОРМАЦІЯ_9 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька, ОСОБА_2 . В заяві зазначила про наявність інших членів сім`ї, а саме сестри - ОСОБА_3 . До заяви долучила копії своїх документів: паспорт громадянина України та РНОКПП, свідоцтва про народження та про шлюб, витяг з АІС про відсутність судимості, довідку про реєстрацію місця проживання та реквізити банківської картки. Також долучила копії свідоцтв про народження та про смерть ОСОБА_2 , свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.66-67).

У вересні 2024 року за супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_10 №01/3/5241 від 09.09.2024 (а.с.65) отримала копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначення і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум №25/д від 30.08.2024 щодо прийняття рішення про признання одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (а.с.63-64).

В пункті 38 Витягу такого протоколу вказано, що у редакції статті 16-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону Відповідно до наданих документів, заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не відносяться до неповнолітніх дітей загиблого. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні доньки загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували вони на його утриманні. Без надання документів, які підтверджують, що повнолітні дочки перебували на утриманні загиблого батька неможливо встановити право заявниць на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим вирішено документи та повернути на доопрацювання.

Вважаючи таке формулювання відмовою у здійсненні виплат, позивачка звернулась з даним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За загальновизнаним принципом, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Приписи закону, яким до іншого закону внесено зміни, із набранням чинності є нормами закону, до якого внесено зміни. Принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли до набуття такої чинності. Цей конституційний принцип не поширюється лише на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність осіб. Також надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві закріплене у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI від 20.12.1991.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

За приписами пункту 3 цього Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.12.2021 по справі №465/1980/18, де колегією суддів Касаційного адміністративного суду зауважено на тому, що дата смерті військовослужбовця є вирішальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок №975, не визначають виключний порядок, яким чином має бути встановлено факт загибелі (смерті) військовослужбовця. Підстави видачі свідоцтва про смерть не впливають на факт отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця. В цьому випадку важливим є лише відомості у свідоцтві, а саме: дата смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_11

Повертаючись до обставин справи №460/14164/24, суд зазначає, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 зазначена дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Така ж дата зазначена і у довідці про причини смерті до форми №106/о - №641 від 30.01.2024, у лікарському свідоцтві про смерть №641 від 30.01.2024 та витязі з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2924 від 26.08.2024.

На цю дату, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI від 20.12.1991, а саме підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16, передбачалося, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Статтею 16-1 цього ж Закону в цій же редакції було чітко визначене коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Так, за частиною першою цієї статті, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають:

· батьки,

· один із подружжя, який не одружився вдруге,

· діти, які не досягли повноліття,

· утриманці загиблого (померлого).

Тут же зазначено, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Як встановлено судом, на момент загибелі (смерті) свого батька, військовослужбовця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виповнилося 28 років.

Відповідно до цього, у позивачки, як у повнолітньої доньки загиблого військовослужбовця не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XI, в редакції норми, яка діяла станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Доводи позивачки про поширення на неї положень Закону №2011-XI, в редакції Закону №3515-IX суд відхиляє, як безпідставні.

Так, дійсно Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-IX від 09.12.2023, розширено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця, або військовозобов`язаного чи резервіста, якого призвано на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Так, за Законом №3515-IX право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги надано членам сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону№2011-XI, до яких віднесено:

· дітей, у тому числі усиновлених, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, а також дітей, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

· вдов (вдівців);

· батьків (усиновлювачів) загиблої (померлої) особи, за умови, що вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

· внуків загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

· жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

· утриманців загиблої (померлої) особи, що визначені відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 1 розділу II Закону №3515-IX «Прикінцеві та перехідні положення», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

В сою чергу, за пунктом 3 - Кабінету Міністрів України слід вжити заходів щодо прийняття та/або оновлення нормативних актів органів виконавчої влади, що випливають з цього Закону, забезпечивши набрання ними чинності одночасно з набранням чинності цим Законом.

Пунктом 2 розділу II Закону №3515-IX «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що, цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Закон №3515-IX опублікований у офіційному виданні - «Голос України» №52 від 29.12.2023, набрав чинності 29.03.2024.

Враховуючи ту обставину, що на дату загибелі (смерті) батька позивачки - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закон №3515-IX не набрав чинності та не діяв, то його норми не можуть бути поширені на ОСОБА_1 і трактуватися, як підстава для виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги.

Наведена позиція повністю відповідає закріпленому у частині першій статті 58 Конституції України принципу незворотності дії у часі законів та інших нормативно-правових актів.

Що стосується пункту 2 розділу II Закону №3515-IX, то його положення до позивача незастосовні, позаяк стосуються виключно тих дітей загиблої (померлої) особи, які народилися після її смерті, а були зачаті за її життя, і логіка законодавця про надання зворотної дії Закону в цій частині є цілком зрозумілою.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач на законних підставах, обґрунтовано і правомірно вказав у спірному рішенні про те, що відповідно до наданих документів, ОСОБА_1 , як і її сестра ОСОБА_3 , не відносяться до неповнолітніх дітей загиблого, а відтак не підтвердили своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XI від 20.12.1991, в редакції, яка діяла на дату смерті військовослужбовця.

При цьому, комісією слушно зауважено і на тому, що статтею 16-1 Закону №2011-XI у відповідній редакції, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги надано не лише дітям, які не досягли повноліття, але і повнолітнім дітям, при умові, що вони були утриманцями загиблого (померлого). При цьому, за поданими ОСОБА_1 та її сестрою документами, комісія не змогла встановити, чи є повнолітні доньки загиблого непрацездатними особами (особами з інвалідністю) та, чи перебували вони на його утриманні, з огляду на що повернула документи на доопрацювання.

Такі дії повністю узгоджуються з положеннями пунктів 12,13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у відповідній редакції, за якими у місячний строк після надходження всіх документів Міноборони приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

З огляду на усе наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а його рішення в повній мірі відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Відтак, не підлягають до задоволення, як вимоги про скасування правового акту індивідуальної дії, так і похідні вимоги про зобов`язання призначити і здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 відмовити у позові до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 38 рішення Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 серпня 2024 року №25/д, в частині повернення на доопрацювання документів та про зобов`язання призначити і здійснити виплату одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 7500000 грн., з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 січня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач - Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6,м. Київ,03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022)

Суддя Н.В. Друзенко