Справа № 183/384/25
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/384/25
№ 2-а/183/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправною постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1993 від 01 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

13 січня 2025 року до суду надійшов цей адміністративний позов, поданий представником ОСОБА_1 (надалі позивач) за договором № б/н від 19 грудня 2024 року та ордером серії АЕ № 1350058 від 02 січня 2025 року, адвокатом Радільчук Наталією Іванівною.

В обґрунтування позову вказує, що 19 грудня 2024 року адвокат Радільчук Н. І. звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з адвокатським запитом щодо отримання постанови та протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 02 січня 2025 року відповідно до поштового конверту, направленого відповідачем, постанова та протокол № 1993 від 01 листопада 2024 року поштою отримано представником позивача, адвокатом Радільчук Н. І. Зі змісту постанови № 1993 від 01 листопада 2024 року сторона позивача дізналася, що громадянин України ОСОБА_1 , який під час особливого періоду не з`являвся для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, у строки, встановлені абзацом четвертим пп. 1 п. 2 Розділу ІІ Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, не уточнив персональні дані в частині відомостей про придатність до військової служби (п.17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), а також у порушення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», починаючи з 18 травня 2024 року не має при собі та не пред`явив для перевірки військово-обліковий документ військовозобов`язаного. Доказів поважності причини порушення вищезазначених вимог законодавства зазначений громадянин не надав. Таким чином 01 листопада 2024 року встановлено, що в умовах особливого періоду (воєнного стану) веденого Указом Президента України від 24 лютого 2024 року № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу четвертого пп. 1 п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП). Накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн.

Також сторона позивача дізналася, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 склали протокол за № 1993 від 01 листопада 2024 року, в якому зазначили обставини вчинення адміністративного правопорушення аналогічні змісту постанови, також відповідно до змісту протоколу вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год 50 хв 01 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також у разі неявки без поважної причини, або не пред`явлення особи, справу буде розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Від підписання протоколу відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає цю постанову протиправною та такою, яка підлягає скасуванню, з огляду на таке. Під час складання ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколу і постанови за № 1993 від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 знаходився на місці несення служби у Службі безпеки України в/ч НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації підрозділу АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою. Крім того, 30 жовтня 2024 року при особистому зверненні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ним надано Витяг «Резерв+» (військово-обліковий документ) відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 звання-солдат, вос-901074, номер в реєстрі Оберіг , адреса проживання: АДРЕСА_2 , дата уточнення даних 16 липня 2024 року (дані уточнено вчасно), а також зазначено дата проходження ВЛК 30 жовтня 2024 року. Тобто дана обставина свідчить про те, що 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 знаходився у ІНФОРМАЦІЯ_3 надав витяг з «Резерв+» отримав направлення на проходження ВЛК та пройшов військово-лікарську комісію. Однак співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 йому повідомили, що йому необхідно сплатити штраф у розмірі 17 000,00 грн, за порушення законодавства при цьому будь-якої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надано не було. позивачем виконані в повному обсязі вимоги законодавства, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яка закріплює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Станом на 16 липня 2024 року в Єдиному електронному реєстрі призовників, а також 30 жовтня 2024 року позивачем пройдено у повному обсязі ВЛК і твердження в постанові в частині відсутності відомостей про придатність до військової служби станом на 01 листопада 2024 року не відповідають дійсності.

Крім того, з протоколу № 1993 від 01 листопада 2024 року вбачається, що розгляд справи призначено на 08 год 50 хв 01 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 кабінет № 30, в графі отримання та надання пояснень містяться відомості, що ОСОБА_1 відмовився від отримання протоколу та дачі пояснень, що засвідчено свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак відповідно до довідки виданої Службою безпеки України від 11 січня 2025 року за № 28/249 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 01 листопада 2024 року знаходився в пункті постійної дислокації та виконував свої службові обов`язки у АДРЕСА_1 , що безперечно свідчить, про відсутність обізнаності ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи, та обмеження його прав при розгляді справи. Тобто, розгляд справ відбувся за відсутності позивача, якого своєчасно не сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість її розгляду.

Постановленою суддею ухвалою від 16 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву.

15 січня 2025 року адміністративний позов разом із додатками доставлений до електронного кабінету відповідача, а ухвала про відкриття провадження у справі 16 січня 2025 року. Також 16 січня 2025 року відповідно до журналу обліку врученої кореспонденції Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, копію адміністративного позову разом із доданими до нього документами, ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі передано для вручення відповідачеві. Станом на дату розгляду справи будь-яких клопотань чи відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Дослідивши доводи адміністративного позову, оцінивши їх поданими доказами в їх сукупності, суд висновує таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Судом установлено, що 01 листопада 2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 1993 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП /а.с.20/, згідно з яким 01 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув / доставлений громадянин ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , який під час особливого періоду не з`являвся для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, у строки, встановлені абзацом четвертим пп. 1 п. 2 Розділу II Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, не уточнив персональні дані в частині відомостей про придатність до військової служби (п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), а також у порушення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» починаючи з 18 травня 2024 року не має при собі та не пред`явив для перевірки військово-обліковий документ військовозобов`язаного. Доказів поважності причин порушення вищезазначених вимог законодавства зазначений громадянин не надав. Таким чином, 01 листопада 2024 року встановлено, що в умовах особливого періоду (воєнного стану) введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу четвертого пп.1 п.2 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год 50 хв 01 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також що у разі неявки без поважної причини, або не пред`явлення посвідчення особи, справу буде розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В протоколі вказано, що від писання протоколу у присутності свідків особа, яка притягується до відповідальності відмовилася. Від надання пояснень та зауважень відмовився.

01 листопада 2024 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 складено постанову № 1993 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП /а.с.21/, згідно з якою ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , під час особливого періоду не з`являвся для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, у строки, встановлені абзацом четвертим пп. 1 п. 2 Розділу II Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, не уточнив персональні дані в частині відомостей про придатність до військової служби (п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), а також у порушення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовка та мобілізацію» починаючи з 18 травня 2024 року не має при собі та не пред`явив для перевірки військово-обліковий документ військовозобов`язаного. Доказів поважності причин порушення вищезазначених вимог законодавства зазначений громадянин не надав. Таким чином, 01 листопада 2024 року встановлено, що в умовах особливого періоду (воєнного стану) введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у подальшому неодноразово продовженого) вищезазначений громадянин порушив вимоги абзацу четвертого пп. 1 п. 2 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Обставини, що пом`якшують відповідальність: не виявлено. Обставини, що обтяжують відповідальність: не виявлено. Враховуючи обставини скоєного, керуючись ст. 235, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Також з наданих позивачем суду доказів установлено, що:

- з копії витягу з програмного за стосунку «Резерв+» (військово-обліковий документ)», сформованого 30 грудня 2024 року о 17 год 50 хв убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , має категорію обліку: військовозобов`язаний, дійсний до 30 грудня 2025 року, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата проходження ВЛК 30 жовтня 2024 року, за постановою ВЛК придатний, звання солдат, вос-901074, діловодство, діловод, номер в реєстрі Оберіг 8, адреса проживання: вказана із зазначенням повної адреси у м. Київ, засоби зв`язку, електронна адреса вказані. Витяг містить відмітку, що дані уточнено вчасно, дата уточнення даних 16 липня 2024 року /а.с.18/;

- з витягу з наказу Начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів від 06 вересня 2024 року № 174-ВС/дск по особовому складу вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та наказу Голови Служби безпеки України від 24 лютого 2022 року № 158/ДСК «Про введення в дію штатів воєнного часу, порядку призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та призначення військовозобов`язаних СБУ на відповідні посади» призвано на військову службу у Службу безпеки України за абзацом шостим пункту 5, абзацом третім частини сьомої статті 23 та статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зараховано до списків особового складу та призначено за пунктом 43 солдата запасу ОСОБА_1 , який прибув із запасу Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, на особливий період, до строків, визначених рішенням Президента України, у тому числі у зв`язку із закінчення особливого періоду або до оголошення рішення демобілізації, співробітником безпеки. Присвоєно солдату ОСОБА_1 , згідно з пунктом 21 військове звання молодшого сержанта /а.с.23/;

- з довідки командира військової частини НОМЕР_1 № 28/249 від 11 січня 2025 року вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , уродженець м. Новомосковськ Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 дійсно 01 листопада 2024 року виконував свої службові обов`язки в пункті постійної дислокації підрозділу (м. Київ) /а.с.24/.

Позовна заява та надані в справу докази та свідчать про існування спору, пов`язаного із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, правомірністю таких дій відповідача та дотриманням процедури такого притягнення.

Вирішуючи адміністративний позов, суд ураховує таке.

Щодо строку звернення до суду.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

При цьому, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 120 КАС України). Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчить поданий позивачем позов, позивач указує, що про порушення своїх прав він дізнався, отримавши 02 січня 2025 року спірну постанову та протокол.

Так, матеріали справи містять відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 грудня 2024 року № 24/17925, якою представникові позивача надіслано відповідь на адвокатський запит із копіями протоколу від 01 листопада 2024 року, постанови від 01 листопада 2024 року та повідомлено, що надані документи не можуть бути розглянуті, а прохання вчинити дії в інтересах ОСОБА_1 не може бути задоволеним /а.с.19/ та конверт, погашений установою поштового зв`язку 02 січня 2025 року. Також матеріали справи не містять іншої дати на підтвердження дати обізнаності позивача про порушення своїх прав, ніж зазначено представником у позові 02 січня 2025 року, а тому суд висновує, що позивачем не пропущено строк звернення з адміністративним позовом при подачі його до суду 13 січня 2025 року (в понеділок).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд висновує таке.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено з 24 лютого 2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 01 листопада 2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що до категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України. Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.). Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини (ч. 10 ст. 1).

При цьому, частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11 квітня 2024 року, який набув чинності 18 травня 2024 року.

З положень ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, в тому числі, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.

Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487).

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 1 Порядку № 1487 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (абз. 2 п. 3 Порядку № 1487).

За п. 15 Порядку № 1487 за умови запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»: взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про яких наявні та актуалізовані (верифіковані) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за умови дотримання ними правил військового обліку здійснюється на підставі відомостей про декларування, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання осіб в електронній формі, надісланих органами, що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (далі - органи реєстрації) через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; відомості про декларування/зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надіслані органом реєстрації через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, є підставою для взяття особи на військовий облік або зняття з військового обліку районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, органом СБУ, відповідним підрозділом розвідувального органу. У разі звернення призовника, військовозобов`язаного або резервіста до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів за новим задекларованим місцем проживання в його військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки про взяття на військовий облік за новим місцем проживання. У разі коли відомості про призовника, військовозобов`язаного або резервіста не включено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовник, військовозобов`язаний або резервіст може за власним бажанням подати відомості для включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час формування декларації про місце проживання з використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) за умови запровадження інформаційної взаємодії. Механізм та вимоги до технічного опису сервісу електронної інформаційної взаємодії між Порталом Дія та Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлюються Міноборони. Відомості про декларування/зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів за декларацією (заявою), поданою в електронній формі з використанням засобів Порталу Дія, не включаються органом реєстрації до повідомлення, передбаченого додатком 18.

За ст. 16 Порядку № 1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів. Персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Персональний військовий облік передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Особливості ведення персонально-якісного військового обліку військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають у запасі СБУ та розвідувальних органів, встановлюються зазначеними органами (стаття 18 Порядку № 1487).

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Під час воєнного стану направлення призовників на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється лише у разі їх прийняття на військову службу у добровільному порядку (ст. 22 Порядку № 1487).

За п. 23 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Як установлено вище, 01 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 винесена постанова № 1993 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 1993 вбачається, що 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 під час особливого періоду не з`являвся для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, у строки, встановлені абзацом четвертим пп. 1 п. 2 Розділу II Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, не уточнив персональні дані в частині відомостей про придатність до військової служби (п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), а також у порушення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовка та мобілізацію» починаючи з 18 травня 2024 року не має при собі та не пред`явив для перевірки військово-обліковий документ військовозобов`язаного. Доказів поважності причин порушення вищезазначених вимог законодавства зазначений громадянин не надав.

Однак, суд зауважує, що відповідно до примітки ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, за ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з абз. 4 пп.1 п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом, в тому числі: уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); звільнені зі служби громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які мають спеціальні звання (класні чини), в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, з Міністерства внутрішніх справ України, Національного антикорупційного бюро України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, органів та підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Служби судової охорони, органів прокуратури, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, Бюро економічної безпеки України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання; військовозобов`язані працівники центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, та державного правоохоронного органу, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

За ст. 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Порядок електронної ідентифікації в електронному кабінеті, перелік відомостей, що відображаються в ньому, а також перелік послуг, які надаються призовнику, військовозобов`язаному, резервісту через електронний кабінет, визначається Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або Положенням про Державний вебпортал електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (ч. 3 ст. 14 Закону).

Так, Реєстр «Оберіг», у якому зберігаються дані про військовозобов`язаних, автоматично отримує інформацію з інших державних реєстрів, таких як: реєстр актів громадянського стану; податковий реєстр; пенсійний фонд; Державна міграційна служба; прикордонна служба; судова влада тощо. Таким чином, якщо актуальні дані вже є у цих реєстрах, вони автоматично передаються до реєстру «Оберіг» та формується військовий обліковий запис особи.

При цьому, співробітники ТЦК повинні надати докази того, що в державних реєстрах відсутня актуальна інформація про адресу або контактні дані особи, що і стало підставою для накладення штрафу. В той же час, оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про те, що позивач отримував виклик до ТЦК та СП, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів та не з`явився до будь-якого із указаних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах, не оновив або не актуалізував дані, чим порушив би вимоги п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, або організацією, в якій проходить службу позивач не передано відповідні данні шляхом обміну через відповідну систему взаємодії.

Як свідчить наданий позивачем витяг з реєстру «Резерв+» (військово-обліковий документ)» позивачем дані уточнено вчасно, 16 липня 2024 року.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано, відтак суд висновує, що відповідачем не доведено доказами правомірності висновку про порушення позивачем абз. 4 пп.1 п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Щодо порушення позивачем ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», то нормами цієї частини визначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Приміткою до цієї статті встановлено, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17 липня 2024 року згідно із Законом № 3633-IX від 11 квітня 2024 ркоу.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що позивачем не пред`явлено за вимогою уповноваженого представника військово-обліковий документ, доказів фіксації такої дії не надано.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд висновує, що стороною відповідача, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не наведено достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення та не виконано обов`язку щодо доведення обґрунтованості притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому суд приймає до уваги і посилання представника позивача, підтверджені доказами, що 11 січня 2024 року позивач виконував свої службові обов`язки в пункті постійної дислокації підрозділу (м. Київ).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, із урахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення вказаних приписів, суд приходить висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, положенням п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП передбачено, що в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку з вищенаведеним, суд висновує, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 № 1993 від 01 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо вимоги позивача про визнання постанови протиправною, суд вважає, що з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 № 1993 від 01 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складене та підписане 28 січня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Парфьонов