Справа № 120/5736/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5736/24

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

28 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду.

2. Позовні вимоги мотивовані невиплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі від 13.04.2020.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на посаді за період з 24.12.2021 по 31.03.2024 у сумі 1 040 950,58 грн (один мільйон сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 58 копійок) (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

3.2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його змінити в частині визначення періоду затримки виконання судового рішення суду та стягнення середнього заробітку за період з 14.04.2021 по 31.03.2024 із стягненням відповідних сум.

5. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що у відповідності до ст. 236 КЗпП України позивачу має бути виплачений середній заробіток за час затримки виконання судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 120/112/20-а про поновлення на роботі з першого робочого дня після винесення судового рішення по день винесення наказу про поновлення на посаді, а саме: з 14 квітня 2020 року по 31 березня 2024 року за кожний робочий день. Також зазначає, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

6. Апелянт Офіс Генерального прокурора, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

7. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що поновлення на посаді неможливе без заяви особи, яка бажає поновитись на роботі, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення про поновлення на посаді. Також зазначив, що затримка з виконання рішень суду зумовлена тим, що згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України позивач станом на 23.12.2021 здійснював адвокатську діяльність (отримав у Раді адвокатів Вінницької області свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000759). Право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 06.04.2021 на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 06.04.2021р. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивач був працевлаштований та отримував заробітну плату у Національній поліції України.

8. Також, стороною відповідача зазначено, що рішення суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора (Генеральній прокуратурі Україні) на посаді, яка є рівнозначною тій, яку позивач обіймав до звільнення не узгоджувалося із окремими положення КЗпП України, якими врегульовано процедуру поновлення незаконного звільненого працівника саме на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ст. 235 КЗпП України), що знайшло своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 23.12.2021.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020:

9.1. Визнано протиправним та скасовано: рішення шостої кадрової комісії № 24 від 13.12.2019 про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 ; наказ Генерального прокурора № 2134ц від 21.12.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу з питань добору та переведення прокурорів управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді рівнозначній посаді начальника відділу з питань добору та переведення прокурорів управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 25.12.2019.

9.2. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 669684,10 грн. без урахування обов`язкових відрахувань.

9.3. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

10. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 змінено Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 в частині визначення розміру середнього заробітку, який належить стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 25.12.2019 по 13.04.2020, вказавши суму до стягнення 134773 (сто тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні) 84 коп без урахування податків, зборів та обов`язкових відрахувань. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

11. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.12.2021 рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано в частині поновлення позивача в Офісі Генерального прокурора та визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

11.1. У скасованій частині прийнято нову постанову, якою поновлено ОСОБА_1 в Генеральній прокуратурі України та стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 131 227,16 грн.

11.2. В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 залишено без змін.

12. Листами відповідача від 13.04.2023 та від 27.07.2023 позивача запрошено прибути до Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора з метою вирішення питання щодо виконання постанови Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №120/112/20-а в частині поновлення на посаді.

13. Вказані листи направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, однак вони повернуті поштовим відділенням у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

14. В подальшому, Наказом Офісу Генерального прокурора від 01.04.2024 за №452ц скасовано наказ Генерального прокурора України від 21.12.2019 за №2134ц про звільнення ОСОБА_1 з посади з посади начальника відділу з питань добору та переведення прокурорів управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Поновлено ОСОБА_1 на вказаній посаді з 25.12.2019.

15. Вважаючи затримку виконання судового рішення за період з 14.04.2020 по 01.04.2024 в частині поновлення на посаді протиправною бездіяльністю Офісу Генерального прокурора, внаслідок чого у нього виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до частин першої та шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

18. Частина перша статті 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

19. Принцип обов`язковості судових рішень в адміністративному судочинстві було закріплено у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), відповідно до частини першої якої судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

20. За приписами частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

21. Указана норма кореспондує положенням статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (зокрема, статтею 236 КЗпП України).

22. За правилами, встановленими ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

23. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

24. Частиною 2 ст.372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

25. При цьому п.3 ч.1 ст.371 КАС України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

26. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

27. Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

28. Згідно з ч.8 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

29. Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

30. Середній заробіток працівника, відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці», визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.021995 року №100 (далі - Порядок №100).

31. Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

32. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

33. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з затримкою виконання відповідачем судового рішення про поновлення позивача на посаді.

34. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина восьма статті 235 КЗпП України). Тобто законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення.

35. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

36. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

37. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

38. Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 06 жовтня 2022 року у справі №440/4314/21 та у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №640/17410/21, яка стосується подібних правовідносин та є застосовною при вирішенні цього спору.

39. Суд першої інстанції встановив, що рішенням ВОАС від 13.04.2020 у справі №120/112/20-а, окрім іншого, поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді рівнозначній посаді начальника відділу з питань добору та переведення прокурорів управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 25.12.2019.

40. Рішення в частині поновлення позивача на посаді в Офісі Генерального прокурора допущено до негайного виконання.

41. Отже, наявний факт затримки виконання відповідачем указаного судового рішення, оскільки відразу після оголошення рішення суду не було виконане.

42. У тексті касаційної скарги відповідач указує, що процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитись на посаді та працювати, та/або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі.

43. Однак, зазначає, що позивач не звертався до Офісу Генерального прокурора із заявою про добровільне виконання рішення про поновлення на посаді, та не звертався до виконавчої служби для примусового виконання указаного судового рішення.

44. З урахуванням викладеного вважає, що у діях Офісу Генерального прокурора відсутня протиправна бездіяльність в частині поновлення позивача на посаді за рішенням суду, та відсутні підстави для застосування наслідків такої бездіяльності.

45. Колегія суддів зазначає, що усталеною є позиція Верховного Суду про покладення на роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 236 КЗпП України, незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем.

46. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №460/600/22 зазначено, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України чітко і однозначно установлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передусім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущене до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

47. Суд також відхиляє посилання скаржника на наявність у позивача свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю як на перешкоду для поновлення його на посаді прокурора, та зазначає, що позивач не обмежений у строках подання заяви про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, а отже, міг реалізувати таке право в будь-який день, зокрема, у день видання Офісом Генерального прокурора на виконання рішення суду наказу про його поновлення на посаді.

48. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі №640/2806/21.

49. Колегія суддів зауважує, що негайне виконання рішення суду про поновлення особи на посаді у відносинах публічної служби не ставиться у залежність від будь-яких обставин, у тому числі від перебування особи на іншій службі або заняття нею адвокатською діяльністю. Питання щодо несумісності має вирішуватися після виконання рішення суду про поновлення особи на посаді і це питання не охоплюється предметом спору у справі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

50. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі №280/4402/21.

51. Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо того, що позивач був працевлаштований та отримував заробітну плату, оскільки стаття 236 КЗпП України, так само як і стаття 235 КЗпП України, не передбачають підстав, на основі яких сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення може бути зменшена.

52. Аналогічні за змістом висновки про те, що отримання особою іншого доходу, у тому числі за новим місцем роботи, не має значення для цілей обчислення розміру середнього заробітку за правилами статті 236 КЗпП України викладено також у постанові Верховного Суду від 21.01.2022 у справі № 640/22054/18.

53. Крім того, працевлаштування позивача у період невиконання відповідачем обов`язку щодо виконання рішення суду про поновлення її на попередній роботі не може бути трансльоване на користь відповідача задля уникнення чи зменшення встановленої законом відповідальності.

54. Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 05 жовтня 2023 року у справі №340/693/22.

55. Стосовно доводів апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора про помилковість розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає що ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні статей 12, 257 КАС України, а тому суд, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, може розглянути її як за правилами загального позовного провадження, так і за правилами спрощеного позовного провадження, якщо дійде такого висновку.

56. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

57. Щодо правильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді колегія суддів зазначає наступне.

58. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами середньоденний заробіток позивача складав 1773,34 грн.

59. При визначенні кількості робочих днів вимушеного прогулу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки саме постановою Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №120/112/20-а вирішено питання щодо належного органу, в якому слід поновити ОСОБА_1 на посаді з 25.12.2019, строк затримки виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 слід обраховувати з наступного дня після прийняття Верховним Судом відповідної постанови, тобто з 24.12.2021.

60. Колегія суддів повторно наголошує, що існування судового рішення про поновлення працівника на роботі породжує у відповідача обов`язок щодо негайного поновлення позивача на указаній посаді, який має бути здійснений, шляхом видання відповідачем відповідного наказу.

61. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, та результатів його оскарження в апеляційному чи касаційному порядках, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

62. При цьому, незгода Офісу Генерального прокурора із рішенням суду першої інстанції у справі №120/112/20 та подальше його оскарження в апеляційному порядку чи касаційному порядках не є підставою для невиконання цього рішення, яке в силу імперативних приписів частини восьмої статті 235 КЗпП України і пункту 3 частини першої статті 371 КАС України підлягає негайному виконанню в частині поновлення працівника на роботі/посаді.

63. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2023 року у справі №640/34546/21.

64. Оскарження судового рішення про поновлення працівника на посаді та, як наслідок, його подальше скасування або зміна може бути підставою для внесення змін або скасування наказу про поновлення на посаді, проте не змінює обов`язку роботодавця щодо негайного виконання такого судового рішення.

65. Колегія суддів зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/112/20-а було прийнято 13.04.2020, відповідно строк затримки виконання рішення слід обраховувати з наступного дня 14.04.2020.

66. Враховуючи, що наказом Офісу Генерального прокурора від 01.04.2024 № 452ц ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу з питань добору та переведення прокурорів управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України, а отже останній день строку затримки виконання рішення суду є 31.03.2024.

67. Колегія суддів вважає доводи позивача обґрунтованими та зазначає, що у період з 14 квітня 2020 року по 31 березня 2024 року (включно) кількість робочих днів становить 1012 дні.

68. Виходячи із 1012 робочих днів вимушеного прогулу, судом здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на посаді, що становить 1 794 620,08 грн (587х1773,34) (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

69. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

70. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

71. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

72. Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

73. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач отримав право на стягнення середнього заробітку однак помилково зменшив період такої затримки розрахунку.

74. Відтак, в порядку ст. 317 КАС України, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на посаді за період з 14.04.2020 по 31.03.2024 у сумі 1 794 620, 08 (один мільйон сімсот дев`яносто чотири тисячі шістсот двадцять гривень 08 копійок) (сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора.

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.