Справа № 420/37209/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику осіб) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 грудня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради, в якому позивач просить:

- визнати неправомірними дії ОДЕСЬКОГО ЛІЦЕЮ № 121 ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ щодо неналежного розгляду в повному об`ємі «Інформаційний Запит на отримання публічної інформацію» від 13.11.2024 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОДЕСЬКИЙ ЛІЦЕЙ № 121 ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ розглянути повторно «Інформаційний Запит на отримання публічної інформацію» від 13.11.2024 року ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду.

Позиція позивача обґрунтовується наступним.

Позивач зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП № НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , є бабою для малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по лінії батька.

Позивачці стало відомо що її онука може навчатися у даному закладі освіти, в той же час її проінформував заклад освіти що, мати написала заяви якими забороняє надавати відомості про її онуку позивачці та іншим особам. ОСОБА_1 13.11.2024 року подала інформаційний запит на отримання інформацію до відповідача, через електрону пошту з ЕЦП в поставила ряд запитань до відповідача з копією документів підтверджуючих ступень рідства по лінії батька. Запит стосувався можливих особистих даних її онуки ОСОБА_2 . У відповіді на запит позивачки директор ліцею Людмила Семенюк від 13.11.2024 року, яка надійшла 19 листопада 2024 року на електрону пошту зазначила, далі цитата «….. вбачає , що вона не є публічна, тобто, не є доступною для кожного, не становить суспільний інтерес, не є інформацією про стан довкілля, аварії чи катастрофи. Відповідно, заява громадянки України ОСОБА_4 - є конфіденційною інформацією та не може бути передана третім особам».

Зазначені дії відповідача, стали підставою звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним.

Відповідач зазначив, що 13.11.2024 від громадянки України ОСОБА_1 отримано інформаційний запит на отримання інформації, однак, жодних законних прав та інтересів ОСОБА_1 з боку Ліцею не було порушено, враховуючи наступне. У своєму запиті позивач запитує інформацію, яка не є публічною, не становить жодного суспільного інтересу, а стосується конкретної дитини, при цьому, до запиту не було долучено жодної згоди від батьків дитини на розголошення стосовно ОСОБА_2 будь-якої інформації. Враховуючи те, що позивач є матір`ю ОСОБА_5 , то у ліцея є всі підстави вважати, що матері відомо, що її син ОСОБА_5 неодноразово звертався до ліцею з метою отримання конфіденційної інформації відносно ОСОБА_2 та її матері, при цьому не зважав на те що від матері дитини є пряма заборона на розголошення будь-якої інформації що стосується ОСОБА_2 та її особисто.

Відповідач наголошує, що у разі розголошення інформації та надання документів, на розповсюдження яких не надано згоди, наявна заборона на розповсюдження, буде прямим порушенням прав та законних інтересів як самої дитини так і її матері, що є неприпустимим та є прямим порушенням Конституції України. Крім того, аналізуючи доводи позивачки, викладені у позові, а також посилання на норми законодавства, якими позивачка обґрунтовує свої доводи, вбачається, що бабуся має право брати участь у вихованні дитини, спілкуватись із нею, у той час, як надання інформації про дитину стосується одного із батьків або обох батьків, тобто, саме батьки повинні таку інформацію надавати, але ніяк не ліцей. Адже, бабуся не є учасником освітнього процесу відповідно до Закону України «Про освіту».

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

23 грудня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 77251/24).

30 грудня 2024 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/79099/24).

03 січня 2025 року від відповідача до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вхід. № ЕС/1015/25).

06 січня 2025 року від позивачки до суду надійшли додаткові пояснення (вхід. № ЕС/1244/25).

Станом на 28 січня 2025 року будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є бабою для малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського ліцею №121 Одеської міської ради із Інформаційним запитом на отримання публічної інформації у якому просила надати копії:

«- документа від ОСОБА_4 від 06.09.2024 року, в якому вона забороняє розповсюдження будь-якої інформації про мою онуку ОСОБА_2 , на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- документа від 22.10.2024 року, в якому ОСОБА_4 не надає згоду на розповсюдження, відправку, пересилання будь-якої інформації щодо моєї онуки ОСОБА_2 , на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- документа де зазначено в якій спосіб до вас потрапила ця заява від 22.10.2024 року, в якій ОСОБА_4 не надає згоду на розповсюдження, відправку, пересилання будьякої інформації щодо моєї онуки ОСОБА_2 (поштовий лист, особиста подача, електрона пошта або інший спосіб, прошу цей доказ надати, що саме так ця заява до вас потрапила) на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- документа де зазначено в якій спосіб до вас потрапила ця заява від ОСОБА_4 від 06.09.2024 року, в якій вона забороняє розповсюдження будь-якої інформації про мою онуку ОСОБА_2 ( поштовий лист , особиста подача , електрона пошта або інший спосіб, прошу цей доказ надати, що саме так ця заява до вас потрапила) , на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_3 .».

Листом Одеського ліцею №121 Одеської міської ради від 13.11.2024 року №11 повідомлено заявника, про те, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» характер запитуваної інформації вбачає, що вона не є публічною, тобто, не є доступною для кожного, не становить суспільний інтерес, не є інформацією про стан довкілля, аварії чи катастрофи. Відповідно, заяви громадянки України ОСОБА_4 - є конфіденційною інформацією та не може бути передана третім особам.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо неналежного розгляду в повному об`ємі «Інформаційний Запит на отримання публічної інформацію» від 13.11.2024 року ОСОБА_1 , остання звернулася до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з п. п. 3, 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами ст. 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію", право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, законодавцем відокремлено поняття інформації та публічної інформації.

Статтею 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що його дія не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також, на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації якими є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 20 Закону України "Про інформацію" встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (стаття 29 Закону України "Про інформацію").

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Приписами ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Закон України № 2939-VІ регламентує чітку послідовність дій розпорядника інформації у разі одержання запиту, який не відповідає вимогам закону. Однак, зважаючи на наведене нормативне врегулювання, одержавши запит на інформацію, поданий згідно із Законом України № 2939-VІ, який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону України № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону України № 2939-VІ), та, з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості, розглянути запит за Законом України № 393/96-ВР.

Як вбачається зі змісту запиту ОСОБА_1 , запит позивача про надання публічної інформації фактично є зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України № 393/96-ВР.

При цьому, відповідачем надано відповідь на такий запит та зазначено у листі Одеського ліцею №121 Одеської міської ради від 13.11.2024 №11, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» характер запитуваної інформації вбачає, що вона не є публічною, тобто, не є доступною для кожного, не становить суспільний інтерес, не є інформацією про стан довкілля, аварії чи катастрофи. Відповідно, заяви громадянки України ОСОБА_4 - є конфіденційною інформацією та не може бути передана третім особам.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського ліцею №121 Одеської міської ради із Інформаційним запитом, щодо своєї онучки на отримання публічної інформації у якому просила надати копії документів що стосуються документів від ОСОБА_4 від 06.09.2024 року та від 22.10.2024 року, в яких вона забороняє розповсюдження будь-якої інформації про її онуку ОСОБА_2 , не надає згоду на розповсюдження, відправку, пересилання будь-якої інформації щодо її онуки ОСОБА_2 та документів, в яких зазначено в який спосіб ці заяви потрапили до Одеського ліцею №121.

В свою чергу вбачається, що батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Докази позбавлення батьківських прав вказаних батьків матеріали справи не містять.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про охорону дитинства» розголошення чи публікація будь-якої інформації про дитину, що може заподіяти їй шкоду, без згоди законного представника дитини забороняється.

У відповідності до положень ст.257 СК баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Враховуючи викладене та те, що запитувана інформація баби відносно свої онуки стосується персональних даних дитини та її батьків, згоди на розголошення якої до запиту надано не було, суд вбачає правомірним відмову відповідача у наданні вказаної інформації.

Щодо посилання позивача на те, що баба у відповідності до діючого законодавства України має право на участь у вихованні онучки, суд зазначає, що вказане не стосується предмету спору.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій Одеського ліцею №121 Одеської міської ради щодо неналежного розгляду в повному об`ємі «Інформаційний Запит на отримання публічної інформацію» від 13.11.2024 року ОСОБА_1 ; зобов`язання Одеського ліцею №121 Одеської міської ради розглянути повторно «Інформаційний Запит на отримання публічної інформацію» від 13.11.2024 року ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у даній справі судом не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 139, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Одеський ліцей № 121 Одеської міської ради (вул. Толстого, буд. 1, м. Одеса, 65023, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.