Справа № 360/1584/24
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

28 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1584/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2024 року через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 19.07.2024 №29 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію з 01.01.2024 у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 01.01.2024.

Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року позовну заяву адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року після усунення недоліків провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

06 січня 2025 року від представника позивача надійшло уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 19.07.2024р. №29 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію з 01.01.2024 у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 01.01.2024, зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача з 15.05.2001 по 25.11.2001 електрослюсарем на проходці у ВАТ «Київметробуд», з 10.02.2003 по 09.10.2003 електрослюсарем підземним, з 10.10.2003 по 11.03.2007 старшим механіком підземним, з 28.06.2011 по 30.06.2011, з 29.08.2012 по 31.08.2012, з 29.07.2013 по 02.08.2013, з 18.07.2014 по 31.07.2014, з 16.09.2014 по 30.09.2014, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 16.07.2021 по 16.07.2021, з 16.02.2022 по 16.02.2022 електрослюсарем підземним у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», з 24.04.2023 по 27.04.2023 та з 01.10.2023 по 31.12.2023 електромеханіком підземної дільниці на шахті Інгульська ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Дослідив матеріали справи та вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, за приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.01.2024 позивач звертався до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду заяви за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 03.01.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №29.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звертався до суду з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 03.01.2024 № 29 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2024 у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 01.01.2024, зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу за Списком 1, що дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи ОСОБА_1 : з 15.05.2001 по 25.11.2001 електрослюсарем на проходці підземних робіт з повним робочим днем у ВАТ «Київметробуд»; з 10.02.2003 по 09.10.2003 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, з 10.10.2003 -31.12.2004 старшим механіком підземним з 28.06.2011 по 30.06.2011, з 29.08.2012 по 31.08.2012, з 29.07.2013 по 02.08.2013, з 18.07.2014 по 31.07.2014, з 16.09.2014 по 30.09.2014, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 16.07.2021 по 16.07.2021, з 16.02.202 по 16.02.2022 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», з 24.04.2023 по 27.04.2023 та з 01.10.2023 по 31.12.2023 електромеханіком підземним у ДП «Східний гірничо- збагачувальний комбінат» Інгульська шахта.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково та ухвалено:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 03.01.2024р. № 29 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком 1, що дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи: 15.05.2001 по 25.11.2001 електрослюсарем на проходці підземних робіт з повним робочим днем у ВАТ «Київметробуд»; з 10.02.2003 по 09.10.2003 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, з 10.10.2003 -31.12.2004 старшим механіком підземним, з 28.06.2011 по 30.06.2011, з 29.08.201 по 31.08.2012, з 29.07.2013 по 02.08.2013, з 18.07.2014 по 31.07.2014, з 16.09.2014 по 30.09.2014, 29.05.2019 по 31.05.2019, з 16.07.2021 по 16.07.2021, з 16.02.2022 по 16.02.2022 електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», 24.04.2023 по 27.04.2023 та з 01.10.2023 по 31.12.2023 електромеханіком підземним у ДП «Східний гірничо- збагачувальний комбінат» Інгульська шахта;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі наданих документів і з урахуванням висновків суду.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №160/4381/24 набрало законної сили 23.05.2024, згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву від 01.01.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та винесено рішення № 29 від 19 липня 2024 року в якому зазначено, що зараховано періоди

роботи з 15.05.2001 по 25.11.2001, з 10.02.2003 по 09.10.2003, з 10.10.2003 по 31.12.2004, з

28.06.2011 по 30.06.2011, з 29.08.2012 по 31.08.2012, з 29.07.2013 по 02.08.2013, з 18.07.2014 по 31.07.2014, з 16.09.2014 по 30.09.2014, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 16.07.2021 по 16.07.2021, з 16.02.2022 по 16.02.2022, з 24.04.2023 по 27.04.2023, з 01.10.2023 по 31.12.2023 до пільгового стажу за Списком №1. Після виконання рішення суду пільговий стаж становить: Списком № 1 - 05 років 2 дні, до робіт підземних професій за постановою № 202 (25) зараховано 17 років 24 дні, навчання за фахом 3 роки 05 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням № 29 від 19 липня 2024 року, яке прийнято на виконання рішення суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24, звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду з вимогами, які вже розглядалися Дніпропетровським окружним адміністративним судом, а саме щодо зарахування до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи позивача з 15.05.2001 по 25.11.2001 електрослюсарем на проходці у ВАТ «Київметробуд», з 10.02.2003 по 09.10.2003 електрослюсарем підземним, з 10.10.2003 по 11.03.2007 старшим механіком підземним, з 28.06.2011 по 30.06.2011, з 29.08.2012 по 31.08.2012, з 29.07.2013 по 02.08.2013, з 18.07.2014 по 31.07.2014, з 16.09.2014 по 30.09.2014, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 16.07.2021 по 16.07.2021, з 16.02.2022 по 16.02.2022 електрослюсарем підземним у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля», з 24.04.2023 по 27.04.2023 та з 01.10.2023 по 31.12.2023 електромеханіком підземної дільниці на шахті Інгульська ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Дослідив надані відповідем матеріали пенсійної справи позивача суд встановив наступне.

відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області спірні періоди частково зараховані до Списку №1, а частково по ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р. 1, п.а-в, робота за списком №1 - 25 років 6 місяців 18 днів.

Як вбачається з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24, суд зобов`язував Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком 1, що дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто судом вже надавалась оцінка спірним періодам та суд дійшов до висновку, що дані періоди повинні бути зараховані до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком 1, що дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не всі спірні періоди зараховані до пільгового стажу за Списком 1, що дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено судом, фактично спірним питанням у даній справі є факт неналежного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24, що набрало законної сили.

Суд зазначає, що нормами КАС України визначений порядок судового контролю за виконанням рішень суду.

згідно ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частину п`яту статті 383 КАС України відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що фактично позивачем подано позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по суті стосується питання про зобов`язання виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4381/24 в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, що вбачається зі змісту позовної заяви.

Набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконано примусово.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15.04.2020 року у справі № 367/1240/16-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення щодо неналежного виконання рішення суду від 22.04.2024 року у справі №160/4381/24.

При цьому, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими саме ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17.

Крім того, слід зазначити, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення фактично про те ж саме, оскільки цим порушуються норми КАС України, яким передбачено вирішення цих питань в порядку статей 249 та 383 КАС України, тобто шляхом винесення судом окремої ухвали.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання належного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №160/4381/24, то відповідно ним неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

При розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права, так як мала звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними дій чи рішень, суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та про наявність підстав для закриття провадження у справі.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що закриття провадження в цій справі не позбавляє її права звернутись до суду із заявою в порядку, визначеному статтями 382, 383 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №360/1584/24 за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова