Справа № 560/15230/24
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання розглянути рапорт від 27.09.2024 щодо його звільнення з військової служби, прийняти рішення про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи) відповідно до абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок". В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не звільняє його з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII попри надання йому усіх необхідних документів, які підтверджують підстави для звільнення з військової служби.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем поданий рапорт на звільнення з військової служби, який був зареєстрований 15.10.2024, розглянутий 21.10.2024. З наданою відповіддю позивач був ознайомлений 21.10.2024. Також зазначає, що до рапорту були долучені документи, які, на думку відповідача, не дають позивачу право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Вказує на те, що позивач не надав належні докази прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про надання позивачем соціальних послуг з постійного догляду за дружиною.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пункт 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, передбачає, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 9 розділу III Порядку №531 розгляд рапорту військовослужбовця у паперовому вигляді всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Згідно з п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Пункт 4 Положення №1317 передбачає, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії. За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 за № 189, при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України, яку проходить у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся з рапортом від 27.09.2024 на ім`я командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 з проханням вирішити питання щодо його звільнення з військової служби на підставі абзацу 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-Х.

До рапорту ОСОБА_2 надав такі документи: нотаріальну завірену копію військового квитка, обліково-послужної карточки до військового квитка, паспорта, РНОКПП, свідоцтва про шлюб, актового запису про шлюб, паспорта ОСОБА_3 , РНОКПП ОСОБА_3 , довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №939557 від 25.03.2024, пенсійного посвідчення ОСОБА_3 , висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №4272, виданий ЛКК КНП Хмельницької обласної лікарні Хмельницької обласної ради 21.08.2024.

Судом встановлено, що рапорт ОСОБА_2 від 27.09.2024 був зареєстрований у Військовій частині НОМЕР_1 15.10.2024 за вх.№3865, що підтверджується відміткою з реєстраційним номером та витягом з журналу вхідної кореспонденції військової частини.

За наслідками розгляду рапорту відповідач 21.10.2024 прийняв висновок про відмову у звільненні ОСОБА_1 з військової служби (за №7667), у якому зазначив, що позивачем не підтверджений факт здійснення догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Оцінивши подані позивачем до рапорту документи, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 надав документи, які підтверджують встановлену дружині позивача групу інвалідності, однак факт здійснення догляду за нею саме позивачем доданими документами не підтверджується. Так, заявником не надано підтверджуючих документів, які б свідчили про фактичне здійснення саме ним такого постійного догляду. Зазначено, що довідка до акту огляду МСЕК не містить інформацію про потребу у постійному догляді.

Встановлено, що згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ№939557 від 25.03.2024 ОСОБА_3 встановлена ІІ група інвалідності до 01.04.2027, причина інвалідності загальне захворювання, визначені протипоказання важкої фізичної праці.

Згідно з висновком №4272 КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради від 21.08.2024 ОСОБА_3 рекомендований паліативний догляд вдома. Висновок дійсний до 21.08.2025. Судом встановлено, що висновок ЛКК щодо ОСОБА_3 виданий строком на 1 рік та не містить прямої вказівки на безстрокову/постійну потребу у сторонньому догляді. Водночас, у довідці ЛКК від 21.08.2024 зазначено, що ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 (далі Положення №917) Положення визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності. Положенням №917 встановлені повноваження ЛКК щодо осіб віком до 18 років, однак ЛКК не наділено компетенцією щодо прийняття висновків про необхідність здійснення постійного догляду за повнолітніми особами.

З огляду на це, довідка ЛКК сама по собі не є документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби.

Крім того, висновок ЛКК не узгоджується з висновком, зазначеним у довідці МСЕК серія 12ААГ№939557. Так, у довідці МСЕК вказується про те, що щодо ОСОБА_3 встановлене протипоказання важкої праці. Водночас, будь - яких вказівок про те, що вона потребує постійного стороннього догляду у висновку не зазначено. З огляду на це, відображений у довідці МСЕК висновок не свідчить про наявність щодо ОСОБА_3 таких обставин непрацездатності, значного обмеження життєдіяльності, неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування, які є підставою звільнення з військової служби за обраним позивачем пунктом.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що рапорт позивача про звільнення з військової служби був розглянутий належним чином та з необхідним дослідженням наданих заявником документів.

Відповідь, надана за результатами розгляду рапорту, є обґрунтованою, містить посилання на норми закону, відтак суд не вбачає належних і достатніх підстав для визнання дій та відповіді неправомірними. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 січня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок