Справа № 462/9733/24
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/9733/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., при секретарі Данилович Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить скасуватипостанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3689660 від 19 грудня 2024 року про притягнення її за ч.1 ст.122 КУпАП до відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. В обґрунтування позову покликалася на те, що вказаною постановою її визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те що вона 19 грудня 2024 року о 11:47 год. на вул. Перфецького у м. Львові, керуючи автомобілем марки «BMW Х4», державний номер НОМЕР_1 , не виконала вимогу знаку 5.7.1 виїзд на дорогу з одностороннім рухом та здійснила рух на зустріч транспортного потоку, чим порушила п.8.4 «ґ». Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушувала. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Позивачка та її представник, будучи двічі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася двічі. При цьому, 06 січня 2025 року представник позивачки подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивачки та його, як представника /а.с.20/, проте 27 січня 2025 року він вже подав заяву про відкладення судового засідання, мотивуючи її станом свого здоров`я /а.с.39/.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що справу слід слухати без участі позивачки та її представника, а клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки до нього не долучено жодного до доказу про поважність неявки представника позивачки у судове засідання.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника відповідачів, який будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, проте представник відповідачів подав до суду письмовий відзив та надав відповідні докази, що є достатньо для ухвалення судом рішення.

30 грудня 2024 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов /а.с.16/.

10 січня 2025 року представник відповідачів подав до суду письмовий відзив на позов, в якому просив у задоволені позову відмовити, оскільки в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки остання 19 грудня 2024 року о 11:47 год. на вул. Перфецького у м. Львові, керуючи автомобілем марки «BMW Х4», державний номер НОМЕР_1 , не виконала вимогу знаку 5.7.1 виїзд на дорогу з одностороннім рухом та здійснила рух на зустріч транспортного потоку, чим порушила п.8.4 «ґ».. Факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення зафіксовано на відеозаписі з боді-камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи, а відтак оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства /а.с.27-35/.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 грудня 2024 року поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйонна УПП у Львівській області рядовим поліції Кушиком Н.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3689660, якою позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /а.с.5/.

У вказаній постанові зазначено, що 19 грудня 2024 року о 11:47 год. на вул. Перфецького у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW Х4», державний номер НОМЕР_1 , не виконала вимогу знаку 5.7.1 виїзд на дорогу з одностороннім рухом та здійснила рух на зустріч транспортного потоку, чим порушила п.8.4 «ґ».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 ( надалі - ПДР)

Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 8.4 «ґ» ПДР України, однією із груп дорожніх знаків, є інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Зокрема, дорожній знак 5.5 «дорога з одностороннім рухом» позначає дорогу або відокремлену проїзну частину, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.

Дорожній знак 5.7.1 «виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, на якій організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі дозволяється лише в напрямку, показаному стрілкою.

Диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачається, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як визначено статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.

У відповідності до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Факт порушення позивачем вимог п. ПДР України підтверджується наданим відповідачем диском із відеозаписом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано факт руху 19 грудня 2024 року о 11:47 год. автомобіля марки «BMW Х4», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водій ОСОБА_1 по вул. Перфецького у м. Львові на зустріч транспортному потоку. При цьому, з відео чітко вбачається, що ОСОБА_1 , погоджується з доводами поліцейського з приводу того, що вона не виконала вимогу знаку 5.7.1 виїзд на дорогу з одностороннім рухом, пояснюючи це неуважністю.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що оскаржувана постанова виносилася у присутності позивачки, їй чітко були роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, ніяких заяв та клопотань від неї не надходило.

Суд зазначає, що позивачкою не надано відповідних доказів, які б свідчили про відсутність в її діях порушень Правил дорожнього руху України.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пункту 8.4 «ґ» ПДР позивачкою, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в її діях порушення пункту 8.4 «ґ» ПДР України та правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 1 ст.122 КпАП України.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати відносяться на рахунок позивача.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286КАС України, суд

ухвалив:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Оригінал ухвали.