Справа № 500/6739/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6739/24

28 січня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в якому просять:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоотриманої пенсії, що належала покійному ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку із його смертю, згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у адміністративній справі №500/6092/21 у розмірі в розмірі 213 819,84 грн за період з 01.12.2019 р. по 31.12.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату рівними частками, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суму пенсії, що належала покійному ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку із його смертю, згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у адміністративній справі №500/6092/21 у розмірі в розмірі 213 819,84 грн за період з 01.12.2019 р. по 31.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з посиланням на ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" звернули ся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою щодо виплати 213 819,84 грн пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_3 (чоловіку та батьку), та яка залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Проте, листом від 30.05.2024 № 5187-4901/Н-02/8-1900/24 відповідач відмовив у виплаті вищенаведеної суми пенсії та повідомив позивачів, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена лише за наявності відповідного цільового фінансування та за рахунок коштів Державного бюджету України. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ним законної сили. Заборгованість на виконання рішення суду не включається в недоотриману пенсію, а у разі смерті заявника рішення суду позивачами може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом із ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Позивачі вважають дії відповідача протиправними, оскільки вони, відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають право на отримання недоодержаної пенсії ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю, а тому звернулися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.12.2024 призначено у справі судове засідання на 28.01.2025 та зобов`язано Головне управління ПФУ в Тернопільській області надати довідку про розмір нарахованої та невиплаченої суми пенсії ОСОБА_3 згідно рішення суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21.

Ухвалою суду від 17.12.2024 продовжено процесуальний строк розгляду справи.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду, 28.01.2025 надав додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 28.01.2025 представник відповідача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі проти позовних вимог заперечив.

Позивачка, ОСОБА_2 , в судове засідання з`явилася, однак не заперечила проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

ОСОБА_3 перебував на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.20210 у справі №500/6092/21 позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії на підставі виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області оновленої довідки від 06 травня 2021 року № 2021/0127 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_3 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області» від 06 травня 2021 року № 2021/0127, з урахуванням зазначених у ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 30.11.2021.

На виконання вказаного рішення відповідачем було проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019.

В результаті проведеного перерахунку донарахована різниця в пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.12.2021 склала 213819,84 грн.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.03.2024 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Петрівське, Таращанського району, Київської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22.03.2024 складено відповідний актовий запис №543.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.01.2011 серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.11.1973 серії НОМЕР_3 .

Станом на день смерті ОСОБА_3 , нарахована різниця в пенсії на виконання судового рішення у справі №500/6092/21 у загальному розмірі 213 819,84 грн., відповідачем не була виплачена.

16.05.2024, тобто до спливу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_3 , позивачі звернулись до відповідача із заявою про виплату їм недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю свого батька та чоловіка.

Листом від 30.05.2024 № 5187-4901/Н-02/8-1900/24 відповідач відмовив у виплаті вищенаведеної суми пенсії та повідомив позивачів, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена лише за наявності відповідного цільового фінансування та за рахунок коштів Державного бюджету України. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ним законної сили. Заборгованість на виконання рішення суду не включається в недоотриману пенсію, а у разі смерті заявника рішення суду позивачами може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом із ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Позивачі, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернулися за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Таким чином, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Поряд із цим, у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя".

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону №1058-ІV та ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону №1058-ІУ), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Таким чином, аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачі є членом сім`ї (дружиною та донькою), які проживала разом з пенсіонером ОСОБА_3 на день його смерті, та звернулися до пенсійного органу у встановлений законодавством строк із заявою в порядку ст.61 Закону №2262-ХІІ. Зауважень до наданої позивачами заяви у відповідача не було, у листі від 30.05.2024 №5187-4901/Н-02/8-1900/24 - не зазначено.

Поряд з цим, відповідач відмовив позивачу у виплаті недоотриманої її чоловіком сум пенсії, вказавши, що для отримання коштів, нарахованих на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду, їй необхідно звернутися до суду із заявою про заміну стягувача належним правонаступником.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на необхідність заміни стягувача належним правонаступником суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач звернувся щодо виплати недоотриманої пенсії її померлого чоловіка відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ, а не щодо виконання рішення суду у справі №460/8381/20.

Суд зазначає, що сума пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_3 , є недоодержаною сумою пенсії у зв`язку з його смертю та не включається до складу спадщини, а тому підлягає виплаті рівними частинами його дружині - ОСОБА_1 та його доньці - ОСОБА_2 .

Стаття 61 Закону № 2262 прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера. Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачам нарахованої, але не виплаченої померлому ОСОБА_3 пенсії, оскільки стаття 61 Закону №2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України відповідний обов`язок.

Крім того, суд зазначає, що стаття 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не ставить в залежність можливість одержання батьками, дружиною та іншими членами сім`ї недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера від кількості спадкоємців та відкриття спадщини. Вказана норма передбачає лише, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Отже, позивачі дотрималися порядку та строку реалізації права на отримання нарахованої, однак, не виплаченої, за життя чоловіка та батька, пенсії.

Відтак, суд висновує, що дії відповідача, які викладені у листі від 30.05.2024 щодо невиплати позивачам недоодержаної пенсії ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21 у розмірі 213 819,84 грн. є протиправними.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачам недоодержаної пенсії померлого ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21 у розмірі 213 819,84 грн., у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоодержаної пенсії ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21 у розмірі 213 819,84 грн. рівними частинами.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір.

ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до платіжного доручення № від 14.11.2024, ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до платіжного доручення №6 від 11.11.2024, а тому такі суми підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії в сумі 213 819,84 грн, яка нарахована на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21 та підлягала виплаті ОСОБА_3 , і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити виплату рівними частками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 у справі №500/6092/21 за період з 01.12.2019 року по 31.12.2021 року у розмірі 213 819,84 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.