Справа № 420/13626/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду звернувся адвокат Кияшко Олександр Олександрович, діючий в інтересах заявою ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Херсонського апеляційного суду (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду щодо відмови у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року довідки про суддівську винагороду для обчислення, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" - 2481 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -70%;

- зобов?язати Херсонський апеляційний суд виготовити та направити до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року - довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року в розмірі 2481 гривень, регіонального коефіцієнту - 1.1, надбавка за вислугу років: -70%;

- визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду щодо відмови у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" - 2684 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -70%;

- зобов?язати Херсонський апеляційний суд виготовити та направити до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді на 01 січня 2023 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684 гривень , регіонального коефіцієнту - 1.1, надбавка за вислугу років: -70%.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач є суддею у відставці Херсонського апеляційного суду. У зв`язку з прийняттям ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 рік», якими на відповідний рік збільшено прожитковий мінімум для працездатних осіб, за ч.4 ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» у позивача виникли право та підстави для отримування нового розміру довічного грошового утримання. У квітні 2024 року позивач звернувся до відповідача з двома заявами надати довідки про розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді станом на 01.01.2022 та станом 01.01.2023 року за формою згідно Порядку 3-1 від 25.01.2008 року. Суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 рік та 01.01.2023 роки визначити з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн. станом на 01.01.2022 рік згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» та з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн. станом на 01.01.2022 рік згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік», регіонального коефіцієнту -1.1, вислуги років, індексації. У відповідь на вказане звернення 29.04.2024 р. представник позивача отримав лист Херсонського апеляційного суду за № 12-23/70/2024, якими надано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 та станом 01.01.2023 рік, згідно яким базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду обчислений з урахуванням прожиткового мінімуму в сумі 2102 грн., визначеного із застосуванням абзацу 5 статті 7 Законів України про Державний бюджет України на 2022, 2023 роки. Представник позивача вважає видачу відповідачем вказаних довідок неправомірною, оскільки питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, що в свою чергу, виключає можливість до правовідносин стосовно суддівської винагороди застосовувати інші Закони.

28.05.2024 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що розрахунок суддівської винагороди, при наданні довідок про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці за 2022 та 2023 рік здійснюється з прожиткового мінімуму 2102 грн., оскільки базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду відповідно до частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2022 та 2023 роках, встановлений у розмірі 2102 грн., відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік. Довідки , видані позивачу містять інформацію щодо посадового окладу судді, затвердженого штатним розписом Апеляційного суду Херсонської області, який займає аналогічну посаду тій посаді, яку займала суддя у відставці ОСОБА_1 . Окремо, Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Херсонської області, який Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року ліквідовано. Враховуючи, що Херсонський апеляційний суд створений цим же указом не є правонаступником раніше ліквідованого суду, тому у Херсонського апеляційного суду немає обов`язку направляти які небудь довідки стосовно позивача до пенсійних органів, оскільки позивач не перебувала в трудових відносинах з відповідачем.

21.05.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив , в якій представник позивача вважає відзив необґрунтованим та таким, що протирічить правовим висновкам ВС у подібних спорах, які у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАСУ є обов`язковими при застосування норми права при прийнятті рішення та вимогам ЗУ №1402-VIII, а лист Державної судової адміністрації України №11-9785/23 від 21.08.2023 року не є належним доказом та є доказом невизнання вимог ст.242 КАСУ та правових висновків рішення Конституційного суду України №2-р/2020 від. 18.02.2020 року, правовим висновкам ВП ВС у справі від 18.11.2021 року у справі №9901/15/21 та. від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19 ; п.1 ст.7 ЗУ «Про статус суддів» в редакції на час призначення Позивача на посаду, ч.4 ст.78 КАСУ.

ІII. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано Херсонський апеляційний суд разом з відзивом на позов надати суду пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав включення або не включення у довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 р., на 01.01.2023 р. спірних складових суддівської винагороди (базовий розмір посадового окладу, регіональний коефіцієнт, надбавка за вислугу років); інші докази, які можуть вплинути на вирішення заявлених позивачем вимог.

Оскільки відсутні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 звільнена з посади судді апеляційного суду Херсонської області у зв`язку з подання заяви про відставку згідно наказу апеляційного суду Херсонської області від 07.03.2017 року за № 22-ос на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017 року № 309/0/15-17 « Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Херсонської області у відставку» на підставі наказу апеляційного суду Херсонської області від 07.03.2017 року за № 22-ос, про що свідчить запис у трудовій книжки від 15.08.1975 року.(а.с.45 зв.с.).

09.04.2024 позивачка звернулася до голови Херсонського апеляційного суду з двома заявами про надання довідок про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2022 р. та станом 01.01.2023 р., з визначенням розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік, який станом на 01.01.2022 р. складає - 2481 гривень, та ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік, який станом на 01.01.2023 р. складає - 2684 гривень, регіонального коефіцієнти-1,1, вислуги років та індексації.(а.с.34, 39)

26.04.2024 року Херсонський апеляційний суд супровідним листом за № 12-23/70/2024 надав судді ОСОБА_1 на підставі ЗУ Про судоустрій та статус суддів та штатного розпису, зокрема, -

- довідку № 12-23/67/2024 від 26.04.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2022 р. її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 196 537,00, у т.ч. посадовий оклад 115 610,00 грн., доплата зв вислугу 80 927.00 грн. Довідка видана на підставі ЗУ Про судоустрій та статус суддів , штатного розпису.(а.с. 29 зв.с.)

- довідку № 12-23/68/2024 від 26.04.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01.01.2023 р. її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 196 537,00, у т.ч. посадовий оклад 115 610,00 грн., доплата зв вислугу 80 927.00 грн. Довідка видана на підставі ЗУ Про судоустрій та статус суддів , штатного розпису.(а.с.30)

Вважаючи відмови відповідача у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 р., станом на 01.01.2023 р. виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визначеного ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" - 2481 гривень, та ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік, який станом на 01.01.2023 р. складає - 2684 гривень, регіонального коефіцієнти-1,1, надбавка за вислугу років: -70% протиправною бездіяльність, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист своїх прав.

V. Норми права, які застосував суд.

Згідно зі статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 р. ( далі Закон №1402- VIII), зокрема, -

- судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів. ( стаття 4 Закону №1402- VIII)

- суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. ( частина 1 статті 135 Закону № 1402-VIII)

- суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. ( частина 2 статті 135 Закону № 1402-VIII)

- базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; ( частина 3 статті 135 Закону № 1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII).

- до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб. ( частина 4 статті 135 Закону № 1402-VIII)

- у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. ( частина перша статті 142 Закону № 1402-VIII).

Пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини другої статті 27 Закону України Про Конституційний Суд України органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених положень Закону №1402-VIII свідчить про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ключовим питанням у даній справі є правомірність застосування відповідачем прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2022-2023 роках у розмірі 2102 грн., при надані довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 років.

Як вбачається зі змісту відзиву на позов, правова позиція відповідача щодо означеного питання ґрунтується на листі ДСА України від 21.08.2023 №11-9785/23, за яким розрахунок посадового окладу, при надані довідки про суддівську винагороду для обчислення ( перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці за 2022 та 2023 рік здійснюється з прожиткового мінімуму 2102 гривні відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Вирішуючи дані спірні правовідносини суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15 липня 1999 року №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV).

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону №966-XIV).

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Приписами статті 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

В статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум, зокрема, для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021р. №1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум, зокрема, для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 01.01.2022р. - 2 481,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022р. №2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум, зокрема, для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: працездатних осіб з 01.01.2023р. - 2684,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.

З огляду на вказані норми вказаних законів, введено новий вид прожиткового мінімуму - «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 грн., яким фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», а відтак цим Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Варто зазначити, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

В контексті вказаного, суд вказує, що на такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 р. у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 у справі № 240/44080/21, від 21.03.2024 у справі № 620/4971/23.

З наведених вище підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» в частині використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, при обчисленні суддівської винагороди.

При вирішенні даного спірного питання суд також виходить із того, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Цей висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року № 1401-VIII (далі Закон України № 1401-VIII), що набрали чинності з 30 вересня 2016 року.

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції.

Так, норма статті 130 Конституції України дає підстави для висновку, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний. Щодо останнього, то мається на увазі те, що позаяк Конституція України, відповідно до її статті 8, має найвищу юридичну силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій).

Крім того, норми Конституції України є нормами прямої дії, а отже, при вирішенні спору суд може застосовувати їх безпосередньо, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить (частина четверта статті 7 КАС України).

Конституція України у редакції Закону України № 1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини 1 статті 135 Закону України № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Таким чином, будь-які обмеження судової винагороди не можуть бути застосовані до позивача іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим при складанні довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій та статус суддів", при цьому застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та абзацу п`ятого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прямо суперечить статті 130 Конституції України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечує право позивача на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розраховану із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2022 рік у розмірі 2 481,00 грн., та на 2023 рік у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 01 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року № 969/2019 (далі - Висновок).

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосудця (частина перша статті 124 Основного Закону України).

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу».

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

За загальним правилом діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.

Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає помилковою позицією позивача, що у даних спірних правовідносинах мала місце "протиправна бездіяльність", оскільки видача позивачу довідок про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн, є протиправними діями.

Щодо доводу відповідача в частині того, що позивачка не перебувала у трудових відносинах з Херсонським апеляційним судом, покликаючись на її звільнення з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у відставку 07.03.1917 р., а Херсонський апеляційний суд не є правонаступником Апеляційного суду Херсонської області, який Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» був ліквідовано, то суд вважає його суперечливим, оскільки відповідач супровідним листом за № 12-23/70/2024 від 26.04.2024 року надав судді ОСОБА_1 спірні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Статтею 9 КАС України перебачено що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевказане та керуючись ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій часині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним дії відповідача щодо видачі позивачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн. та зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 1 ч. 3, п. 1 ст. 4 ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року в сумі 2481,00 гривень згідно абзацу 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року в сумі 2684,00 гривень згідно абзацу 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік.

Щодо вимог позивача, які полягають у протиправній бездіяльності відповідача стосовно не видачі спірних довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування регіонального коефіцієнту - 1.1. та надбавки за вислугу років: -70%, то суд вказує наступне.

Як зазначалось вище, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат, зокрема, за вислугу років. ( частина 2 статті 135 Закону № 1402-VIII)

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб. ( частина 4 статті 135 Закону № 1402-VIII)

Як вбачається з довідок від 26.04.2024 року за № 12-23/67/2024 та за № 12-23/68/2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то станом на 01.01.2022 р. та станом на 01.01.2023 року суддівська винагорода позивачки, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 196 537,00, у т.ч. посадовий оклад 115 610,00 грн., доплата за вислугу 80 927.00 грн.

Тобто, посадовий оклад в сумі 115 610,00 грн., розрахований шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2 102 грн.) на 50 та 1,1 (регіональний коефіцієнт) = ( 2102*50*1,1= 115 610,00)

Крім того, сума доплати за вислугу за вислугу 80 927,00 грн. розрахована шляхом множення посадового окладу 115 610,00 грн на 70 % вислуги років ( 115 610,00*70% = 80 927,00)

З огляду на вказане судом не встановлено не застосування відповідачем при видачі спірних довідок до базового розміру посадового окладу розміру регіонального коефіцієнту - 1.1. та надбавки за вислугу років: -70%.

Суд звертає увагу позивача, що в даних спірних правовідносинах ключовим правовим питанням щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Відповідно, питання щодо видачі позивачу нових довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то станом на 01.01.2022 р. та станом на 01.01.2023 року є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Крім того, лист відповідача від 05.04.2024 р. за №66-261/26 також не містить відмови у видачі вказаної довідки, а відтак, на думку суду, право позивача в цій частині, яке підлягає захисту в судовому порядку, не є порушеним, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася за їх судовим захистом. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Отже, звернення до суду з такими вимогами є передчасним, оскільки задоволення позову в цій частині свідчитиме про вирішення спору, який ще не виник, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову у цій частині.

Крім того, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині «відмови у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року довідки про суддівську винагороду для обчислення, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 …..» та як наслідок зобов`язати відповідача « виготовити та направити до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року - довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 ….», оскільки відповідно до фактичних обставин справи позивач просила відповідача видати їй вказані довідки, а не направити їх до ГУ ПФУ в Херсонській області.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу судових витрат в частині судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1937,92 що підтверджується платіжним документом від 01.05.2024 року на суму 1937,92 грн. (а.с. 48 )

З огляду на викладене та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 291,95 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. ( 1 937,92 грн. *30 %)

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовані статтею 134 КАС України, якою передбачено, зокрема

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 3 ст.134 КАС України).

- для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст.134 КАС України).

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 5 ст.134 КАС України).

- у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст.134 КАС України).

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( частина 7 статі 134 КАС України)

Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України, якою передбачено, зокрема, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ( частина 7 статі 139 КАС України)

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.( частина 9 статі 139 КАС України)

Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, зокрема

- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. ( пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI)

- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI)

- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

- видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами … Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. ( стаття 19 Закону № 5076-VI)

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. ( стаття 30 Закону № 5076-VI)

З огляду на наведені вище правові норми є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару адвоката у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася адвокатом Кияшко Олександром Олександровичем, що підтверджується Ордером на надання правничої допомоги серії ВТ №1028870 від 30.04.2024 року, виданим на підставі Договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.04.2024. (а.с.41).

На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. представником позивача надано наступні документи, зокрема

- договір про надання правничої допомоги б/н від 01.04.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Кияшко О.О. (Адвокат, Виконавець) згідно з умовами якого Виконавець надає Замовнику правову допомогу, а саме: надання консультацій, представництво інтересів Замовника: у судових органах з усіма правами передбаченими: КАС України, щодо сторін по справі…(1 розділ Договору ). Замовник сплачує Виконавцю аванс у грошовій сумі 3000.00 грн. згідно окремим додатком за підготовку запитів, подання відповідних позовів та скарг прийняття участі у судових процесах судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судовому процесі суду першої інстанції. (п.3.1., розділу 3 Договору ). Замовник сплачує Виконавцю гонорар у сумі 10000,00 грн. (десять тисяч) за виконання умов передбачених у п. 3.1. договору у разі задоволення позовних вимог або у разі укладання мирової угоди(відмови від позову) у суді першої інстанції та за участь у суді апеляційної інстанції, сума авансу входить в суму гонорару. Сторони домовилися що сума гонорару можу бути збільшена за рахунок складності та тривалості розгляду справи та Замовник додатково сплачує витрати Виконавця до витрат зазначених в п. 3.1.Договору з розрахунку суд першої інстанції за послуги захисту через Електронний суд (клопотання, відповідь на відзив, пояснення тощо) в сумі 2000 грн. за 1 годину роботи та 2500 грн. в суді апеляційної та касаційної інстанції за 1 годину роботи при умові ухвалення рішення на користь Замовника та за умови подання апеляційної або касаційної скарги -3000 грн. за годину роботи, 5000 грн. за подання Конституційної скарги до КСУ або скарги до Європейського суду з захисту прав за наявності.(п.3.3, розділу 3 Договору ) (а.с.40)

- акт виконаних робіт від 30.04.2024 р. проте, що виконавець виконав наступні юридичні дії: 1) пошук у реєстрі судових рішень інформації щодо судової практики у справах стосовно протиправними дії та бездіяльності уповноваженого органу щодо не видачі оновленої довідки про суддівську винагороду станом на 01.01.2022 рік, практика ВС станом на квітень 2024 року- 0,30 години, вартість - 1000 грн. одна година, усього 500,00 грн. 2) підготовка та подання заяви в порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року з відповідними змінами та ст. 135 та 142 3У №1402-VIII до апеляційного суду Херсонській області щодо виготовлення оновленої довідки про суддівську винагороди станом на 01.01.2023 року та направленням до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку -0,30 години, вартість - 1000 грн. одна година, усього 500,00 грн. 3) підготовка, формування матеріалів справи та подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду через додаток «Електронний суд» щодо визнання дій (бездіяльності) апеляційного суду Херсонській області (протиправними та зобов?язання вчинити певні дії, щодо не виготовлення оновленої довідки про суддівську винагороди станом на 01.01.2023 року та не направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку - 2 години, 2000 грн за годину, усього -4000 грн. Усього 5000 грн. Даним актом сторони підтверджують, що замовник згідно п.3.1. Договору сплатив аванс в сумі 3000 грн. у безготівковому розрахунку, що підтверджується квитанцією банку.(а.с.38)

- акт виконаних робіт від 30.04.2024 року виконавцем було надано наступні юридичні послуги :

- пошук у реєстрі судових рішень інформації щодо судової практики у справах стосовно протиправними дії та бездіяльності уповноваженого органу щодо не видачі оновленої довідки про суддівську винагороду станом на 01.01.2023 рік, практика ВС станом на квітень 2024 року- 0,30 години, вартість - 1000 грн. одна година, усього 500,00 грн.

- підготовка та подання заяви в порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року з відповідними змінами та ст. 135 та 142 3У №1402-VIII до апеляційного суду Херсонській області щодо виготовлення оновленої довідки про суддівську винагороди станом на 01.01.2022 року та направленням до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку -0,30 години, вартість - 1000 грн. одна година, усього 500,00 грн.

- підготовка, формування матеріалів справи та подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду через додаток «Електронний суд» щодо визнання дій (бездіяльності) апеляційного суду Херсонській області (протиправними та зобов?язання вчинити певні дії, щодо не виготовлення оновленої довідки про суддівську винагороди станом на 01.01.2022 року та не направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку - 2 години, 2000 грн за годину, усього -4000 грн.. Усього 5000 грн. ( а.с. 38 зв.)

- банківську квитанцію №2 від 30.04.2024 р. за якою отримувач ОСОБА_2 , платник: Палькова В.М. призначення : адвокатські послуги надання правової допомоги від ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 в сумі 3500,00 грн. (а.с.31)

Отже, вищевказані документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг, проте суд звертає увагу, що при заявленій до відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 5000,00 грн., акти виконаних робіт загалом складають суму 10 000,00 грн., а сума сплати 3 500,00 грн.

20.05.2024 та 28.05.2024 року відповідачем надані клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких вказує розгляд у даній справі відбувається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, предмет спору у цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому враховуючи зміст та обсяг наданих адвокатом послуг та їх співмірністю зі складністю справи, вважаємо, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Перевіривши обґрунтованість заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та заперечень щодо заявлених витрат, суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року по справі №160/6899/20 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Отже, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в порядку письмового провадження (без виклику сторін) за наявними у ній матеріалами.

Надаючи оцінку послугам правничої допомоги що описані в актах виконаних робіт від 30.04.2024 р., суд зазначає, що такий вид правничої послуги, як пошук у реєстрі судових рішень інформації щодо судової практики у вказаній категорії справи є складовою підготовки позовної заяви і подання її до суду.

Також суд звертає увагу, що в наявних в матеріалах справи двічі вказується така послуга як підготовка, формування матеріалів справи та подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду через додаток «Електронний суд» щодо визнання дій (бездіяльності) апеляційного суду Херсонській області (протиправними та зобов?язання вчинити певні дії, щодо не виготовлення оновленої довідки про суддівську винагороди станом на 01.01.2023 року та не направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку, при цьому в межах спірних правових відносин адвокатом подавалась до суду лише одна позовна заява, якою охоплюються вказані вимоги.

Водночас суд зазначає, що аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ, в т.ч. і суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Суд наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням наданих заперечень відповідача, встановлених обставин справи, вимог приписів ч. 5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України та часткового задоволення позовних вимог, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2000,00 грн. за представництво адвоката Кияшко О.О. у суді першої інстанції.

Указаний розмір витрат зумовлений тим, що дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, а її розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому не потребує тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час складання позовної заяви, з урахуванням того, що аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,0000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Херсонського апеляційного суду (вул. 295 Стрілецької дівізії, буд. 1-а, м. Херсон, 73000, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для перерахунку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 року, виходячи базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн. згідно абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Зобов?язати Херсонський апеляційний суд надати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено абзацом 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік в сумі 2481 гривень.

Визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для перерахунку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 року, виходячи базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн. згідно абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Зобов?язати Херсонський апеляційний суд надати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для перерахунку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено абзацом 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік в сумі 2684,00 гривень,

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Херсонського апеляційного суду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 291,95 (одна тисяча двісті дев`яносто одна гривня 95 коп.) гривня.

Стягнути з Херсонського апеляційного суду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 копійок) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна