Справа № 440/9384/24
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/9384/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Солтис О.О.,

представника позивача - Капуста О.А.,

представника відповідача - Набок В.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №5 від 8.07.2024 року, в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» в сумі 1 198 673,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом здійснено помилковий розрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 за 2018-2021 роки, внаслідок чого безпідставно визначено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1088493,41 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 110 180,29 грн.

Водночас, застосування штрафних санкцій у розмірі 660 грн позивач вважає правомірним та податкове повідомлення -рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №5 від 8.07.2024 року у цій частині не оскаржує.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.09.2024 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу у загальній сумі 2716088,63 грн., відображеного в додатках Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи, встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у сумі 6047185,64 грн., а саме за 2018 рік у сумі 1017915,56 грн. за 2019 рік у сумі 1430535,22 грн. за 2020 рік у сумі 2768113,84 грн. та за 2021 рік у сумі 830621,02 грн., внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 порушено п.177.2 пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1088493,41 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 183224,80 грн., за 2019 рік у сумі 257496,34 грн., за 2020 рік у сумі 498260,49 грн. та за 2021 рік у сумі 149511,78 грн.

09.09.2024 судом отримано відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві відповідач ГУ ДПС у Полтавській області не навів достатніх аргументів, які б підтверджували законність прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №5 від 8.07.2024.

Коли контролюючий орган здійснює розрахунок придбаного платником податку товару за період з 01 січня по 31 грудня певного року на підставі податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН контрагентами постачальниками ФОП ОСОБА_1 , то в зазначений обсяг товару (продукції) враховуються товари, які фактично могли не бути ще поставленими, а податкові накладні були зареєстровані на підставі отриманої попередньої оплати.

Відповідач визначив заниження доходу, що враховується при визначенні об`єкту оподаткування не шляхом перевірки відповідних первинних документів, що містять відомості про обсяги виручки та витрат, а за своєю (вигаданою) методикою, математично порівнявши вартість придбаних в перевіряємому податковому періоді товарів із задекларованим позивачем в цьому періоді показником вартості реалізованого товару та обсягу залишків товару, які відповідач розрахував на свій суб`єктивний розсуд.

Позивач звертає увагу суду на розрахунки, які здійснено відповідачем на власний розсуд, в довільному порядку, що не відображають реального стану речей, не підтверджуються документально, здійснені за методикою, не передбаченою законодавством.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.81.1 ст.81, п.82.1 ст.82 пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), та п.2 ч.1 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС у Полтавській області за № 1173-П від 26.04.2024 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на лютий 2024 року, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 28.08.2014 по 20.01.2016 та з 25.01.2016 по 31.12.2023.

За результатами перевірки встановлено порушення п.177.2 пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1088493,41 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 183224,80 грн. за 2019 рік у сумі 257496,34 грн. за 2020 рік у сумі 498260,49 грн. та за 2021 рік у сумі 149511,78 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №5 від 8.07.2024 року, з яким ФОП ОСОБА_1 не погодився в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» в сумі 1 198 673,70 грн, внаслідок чого звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать (пункт 177.4 статті 177.4) :

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

-177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно п.п. 177.4.5 пункту 177.4 статті 177.4 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

У постанові від 9 липня 2020 року у справі № 440/3973/18 Верховний Суд презюмував, що відповідно до положень пунктів 177.2, 177.4 статті 177 ПК України право підприємця на включення витрат до витрат звітного періоду виникає, коли вони відповідають таким вимогам: документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами; пов`язані із господарською діяльністю підприємця; безпосередньо пов`язані з отриманням доходів; мають бути фактично сплачені; товари мають бути поставлені, а послуги - отримані.

У постанові від 21 травня 2020 року у справі № 824/257/18-а Верховний Суд зазначав, що положення статті 177 ПК України вказують на те, що об`єктом оподаткування ПДФО є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з отриманням доходу у межах здійснюваної фізичною особою-підприємцем господарською діяльністю. У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Під терміном «господарська діяльність» розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, основним критерієм визначення діяльності господарською у розумінні цієї норми є зв`язок з виробництвом чи операціями, спрямованими на отримання доходу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 160/2155/20.

Про те, що прямі матеріальні витрати (пов`язані з отриманим доходом) можуть бути обліковані фізичною особою-підприємцем виключно після того, як буде отримано дохід від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг зазначав Верховний Суд і в постановах від 2 липня 2020 року у справах № 809/381/17, № 560/389/19, від 15 квітня 2021 року у справі № 803/1766/16.

За висновками перевірки ФОП ОСОБА_1 завищено структуру вартості документально підтверджених витрат у 2018, 2019, 2020 та 2021 роках безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу в сумі 6043685,64 грн, у тому числі за 2018 рік у сумі 1014415,56 грн, за 2019 рік у сумі 1430535,22 грн, за 2020 рік у сумі 2768113,84 грн та за 2021 у сумі 830621,02 грн., яке відбулося за рахунок включення до їх складу витрат за придбану продукцію, яка була придбана та не була реалізована (лічилася на залишках), чим порушено п. 177.2 п.п. 177.4.5 п. 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, на аркуші 31 акту наведено розрахунок встановленого контролюючим органом завищення вартості документально підтверджених витрат у 2018 році.

Так, перевіряючими встановлено, що всього за товар придбаний та частково реалізований у 2018 році оплачено контрагентам 4764526,12 грн (без ПДВ), в тому числі 2165366,77 грн (без ПДВ) за товар, який лічиться на залишку. Отже, ФОП ОСОБА_1 мав право для включення до складу вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік товар в сумі 2599159,36 грн (4764526,12-2165366,77=2599159,36грн). Відповідно до даних додатку № 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік ФОП ОСОБА_1 віднесено до вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік товар на суму 3613574,91 грн, в результаті чого завищено вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік товар на суму 1014415,56 грн (3613574,91 грн - 2599159,36 грн) за рахунок включення до його вартості сум ТМЦ, за які проведено оплату постачальникам продукції, але сама продукція не реалізована та лічиться на залишку.

Суд не погоджується із зазначеним розрахунком завищення структури витрат ФОП ОСОБА_1 у 2018 році зважаючи на таке.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 10-11 Акту перевірки, які контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік на аркуші 31 Акту, сума реалізованої позивачем продукції по всіх кодах УКТЗЕД у 2018 році складала 4 106 335,43 грн.

Водночас, згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік сума доходу, одержаного від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11) складає 4610626,39 грн.

Отже, за даними перевірки задекларований дохід ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік було завищено на 504290,96 грн, на підставі чого контролюючий орган мав зменшити оподатковуваний дохід позивача 2018 році, проте не зробив цього.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 10 -11 Акту перевірки, сума придбаної позивачем у 2018 році продукції складає 4312424,40 грн, тоді як на 30 аркуші Акту зазначено, що ФОП ОСОБА_1 на протязі 2018 року було придбано продукції на загальну суму 4643777,54 грн, в тому числі товар оплачений в готівковій та безготівковій формі 4764 526,13 грн.

Крім того, як вбачається з таблиці, що міститься на аркуші 10 -11 Акту перевірки, дані якої контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік на аркуші 31 Акту, перевіряючими не враховувалися залишки ТМЦ станом на 01.01.2018.

За розрахунком відповідача залишки ТМЦ станом на 31.12.2018 повинні складати 206088,97 грн (4312424,40 грн (сума придбаної продукції за даними таблиці) 4106335,43 грн (сума реалізованої продукції за даними цієї таблиці)), а не 2165366,77 грн, як зазначено відповідачем на 10 та 31 аркуші Акту перевірки.

Також суд звертає увагу на те, що за даними таблиці що міститься на аркуші 10 -11 Акту перевірки, у графі придбаної продукції по деяких товарах містяться пробіли, одночасно навпроти цих пробілів у графі реалізованої продукції зазначено код УКТЗЕД товару та вартість його реалізації, що є підтвердженням того, що ФОП ОСОБА_1 у 2018 році здійснювалася реалізації не тільки придбаної у 2018 році продукції, а і продукції, придбаної у попередніх періодах, яка залишалася нереалізованою станом на 01.01.2018 року

Підтвердженням цього є також, те, що по деяких товарах вартість реалізованої продукції значно перевищує вартість придбаної продукції за даними тієї ж таблиці. Наприклад, по коду УКТЗЕД придбано продукції на суму 73835,63 грн, а реалізовано на суму 168564,34 грн, по коду УКТЗЕД придбано продукції на суму 609186,94 грн, тоді як реалізовано на суму 2268516,99 грн.

Помилковий обрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 , зокрема, неврахування контролюючим органом залишків ТМЦ станом на 01.01.2018 призвело до того, що при розрахунку завищення вартості документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 у 2018 році контролюючий орган зменшив витрати ФОП ОСОБА_1 , які він мав право включити до складу вартості придбаних ТМЦ за 2018 рік на суму придбаних позивачем товарів у попередніх періодах, які були реалізовані ним у 2018 році.

Таким чином, контролюючим органом помилково визначено суму завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2018 рік на суму 1014415,56 грн.

На аркуші 32-33 акту наведено розрахунок встановленого контролюючим органом завищення вартості документально підтверджених витрат у 2019 році.

Так, перевіряючими встановлено, що всього за товар придбаний та частково реалізований у 2019 році оплачено контрагентам 5782879,56 грн (без ПДВ), в тому числі 2007655,69 грн (без ПДВ) за товар, який лічиться на залишку. Отже, ФОП ОСОБА_1 мав право для включення до складу вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік товар в сумі 3775223,87 грн (5782879,56-2007655,69). Відповідно до даних додатку № 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік ФОП ОСОБА_1 віднесено до вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік товар на суму 5278079,94 грн, в результаті чого завищено вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік товар на суму 1502856,07 грн (5278079,94 - 3775223,87) за рахунок включення до його вартості сум ТМЦ, за які проведено оплату постачальникам продукції, але сама продукція не реалізована та лічиться на залишку.

Суд не погоджується із зазначеним розрахунком завищення структури витрат ФОП ОСОБА_1 у 2019 році зважаючи на таке.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 11 акту перевірки, які контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік на аркуші 32-33 Акту, сума реалізованої позивачем продукції по всіх кодах УКТЗЕД у 2019 році складала 6042050,11 грн.

Водночас, згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік сума доходу, одержаного від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11) складає 6557440,35 грн.

Отже, за даними перевірки задекларований дохід ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік було завищено на 515390,24 грн, на підставі чого контролюючий орган мав зменшити оподатковуваний дохід позивача у 2019 році, проте не зробив цього.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 11 акту перевірки, які контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік на аркуші 32-22 Акту, сума придбаної позивачем продукції по всіх кодах УКТЗЕД у 2019 році складала 5 480 221,70 грн.

Проте на аркуші 32 акту зазначено, що в 2019 році ФОП ОСОБА_1 придбано продукції на 5782879,56 грн.

Також суд звертає увагу на те, що за даними таблиці що міститься на аркуші 11 Акту перевірки, у графі придбаної продукції та графі залишки на 01.01.2019 по деяких товарах містяться пробіли, одночасно навпроти цих пробілів у графі реалізованої продукції зазначено код УКТЗЕД товару та вартість його реалізації, що є підтвердженням того, що ФОП ОСОБА_1 у 2019 році здійснювалася реалізації не тільки придбаної у 2018 - 2019 роках продукції, а і продукції, придбаної у попередніх періодах, яка залишалася нереалізованою станом на 01.01.2019 року

Підтвердженням цього є також, те, що по деяких товарах вартість реалізованої продукції значно перевищує вартість придбаної продукції, залишки по яких станом на 01.01.2019 відсутні, за даними тієї ж таблиці. Наприклад, по коду УКТЗЕД залишки станом 01.01.2019 відсутні, придбано продукції на суму 42362,92 грн, а реалізовано на суму 162621,5 грн, по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2019 відсутні, придбано продукції на суму 525,56 грн, тоді як реалізовано на суму 7422,78 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2019 відсутні, придбано продукції на 83,33 грн, тоді як реалізовано на суму 12870,96 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2019 відсутні, придбано продукції на 127776,72 грн, тоді як реалізовано на суму 263279,2 грн, по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2019 відсутні, придбано продукції на 715507,11 грн, тоді як реалізовано на суму 2987334 грн, по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2019 відсутні, придбання товарів у звітному періоді не здійснювалося, тоді як реалізовано продукції на суму 4060,65 грн.

Помилковий обрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 , зокрема, неврахування контролюючим органом залишків ТМЦ станом на 01.01.2018 призвело до того, що при розрахунку завищення вартості документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 у 2019 році контролюючий орган зменшив витрати ФОП ОСОБА_1 , які він мав право включити до складу вартості придбаних ТМЦ за 2019 рік на суму придбаних позивачем товарів у попередніх періодах, які були реалізовані ним у 2019 році.

Таким чином, контролюючим органом помилково визначено суму завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2019 рік на суму 1502856,07 грн.

На аркуші 34 акту наведено розрахунок встановленого контролюючим органом завищення вартості документально підтверджених витрат у 2020 році.

Так, перевіряючими встановлено, що всього за товар придбаний та частково реалізований у 2020 році оплачено контрагентам 8953955,29 грн (без ПДВ), в тому числі 3308596,38 грн (без ПДВ) за товар, який лічиться на залишку. Отже, ФОП ОСОБА_1 мав право для включення до складу вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2020 рік товар в сумі 5645358,91 грн (8953955,29 - 3308596,38). Відповідно до даних додатку № 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік ФОП ОСОБА_1 віднесено до вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2020 рік товар на суму 8413472,75грн, в результаті чого завищено вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2020 рік товар на суму 2768113,84 грн. за рахунок включення до його вартості сум ТМЦ, за які проведено оплату постачальникам продукції, але сама продукція не реалізована та лічиться на залишку.

Суд не погоджується із зазначеним розрахунком завищення структури витрат ФОП ОСОБА_1 у 2020 році зважаючи на таке.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 11-12 акту перевірки, які контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2020 рік на аркуші 34 Акту, сума реалізованої позивачем продукції по всіх кодах УКТЗЕД у 2020 році складала 9560676,95 грн.

Водночас, згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан ФОП ОСОБА_1 за 2020 рік сума доходу, одержаного від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11) складає 10064684,93 грн.

Отже, за даними перевірки задекларований дохід ФОП ОСОБА_1 за 2020 рік було завищено на 504007,98 грн, на підставі чого контролюючий орган мав зменшити оподатковуваний дохід позивача у 2020 році, проте не зробив цього.

Також суд звертає увагу на те, що за даними таблиці що міститься на аркуші 11 -12 Акту перевірки, у графі придбаної продукції та графі залишки на 01.01.2020 по деяких товарах містяться пробіли, одночасно навпроти цих пробілів у графі реалізованої продукції зазначено код УКТЗЕД товару та вартість його реалізації, що є підтвердженням того, що ФОП ОСОБА_1 у 2020 році здійснювалася реалізації не тільки придбаної у 2018 - 2020 роках продукції, а і продукції, придбаної у попередніх періодах, яка залишалася нереалізованою станом на 01.01.2020 року

Підтвердженням цього є також, те, що по деяких товарах вартість реалізованої продукції значно перевищує вартість придбаної продукції, залишки по яких станом на 01.01.2020 відсутні, за даними тієї ж таблиці. Наприклад, по коду УКТЗЕД залишки станом 01.01.2020 відсутні, придбано продукції на суму 124416,5 грн, а реалізовано на суму 252763,83 грн, по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2020 відсутні, придбано продукції на суму 63023,08 грн, тоді як реалізовано на суму 101651,18 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2020 відсутні, придбано продукції на 1303956,43 грн, тоді як реалізовано на суму 5215294,35 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2020 відсутні, товар у звітному періоді не придбавався, тоді як реалізовано на суму 86,67 грн.

Помилковий обрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 , зокрема, неврахування контролюючим органом залишків ТМЦ станом на 01.01.2018 призвело до того, що при розрахунку завищення вартості документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 у 2020 році контролюючий орган зменшив витрати ФОП ОСОБА_1 , які він мав право включити до складу вартості придбаних ТМЦ за 2020 рік на суму придбаних позивачем товарів у попередніх періодах, які були реалізовані ним у 2020 році.

Таким чином, контролюючим органом помилково визначено суму завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2020 рік на суму 2768113,84 грн.

На аркуші 36 акту наведено розрахунок встановленого контролюючим органом завищення вартості документально підтверджених витрат у 2021 році.

Так, перевіряючими встановлено, що всього за товар придбаний та частково реалізований у 2021 році оплачено контрагентам 12386609,15 грн (без ПДВ), в тому числі 1848826,75 грн (без ПДВ) за товар, який лічиться на залишку. Отже, ФОП ОСОБА_1 мав право для включення до складу вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2021 рік товар в сумі 10537782,4 грн (12386609,15-1848826,75 грн). Відповідно до даних додатку № 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік ФОП ОСОБА_1 віднесено до вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2021 рік товар на суму 11367564,89грн, в результаті чого завищено вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2021 рік товар на суму 829782 грн. за рахунок включення до його вартості сум ТМЦ, за які проведено оплату постачальникам продукції, але сама продукція не реалізована та лічиться на залишку.

Суд не погоджується із зазначеним розрахунком завищення структури витрат ФОП ОСОБА_1 у 2021 році зважаючи на таке.

Згідно даних таблиці, що міститься на аркуші 12-13 акту перевірки, які контролюючий орган використовував для обрахунку суми завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2021 рік на аркуші 36 акту, сума реалізованої позивачем продукції по всіх кодах УКТЗЕД у 2021 році складала 12737921,89 грн.

Водночас, згідно додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік сума доходу, одержаного від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11) складає 13519665,36 грн.

Отже, за даними перевірки задекларований дохід ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік було завищено на 781743,47 грн, на підставі чого контролюючий орган мав зменшити оподатковуваний дохід позивача у 2021 році, проте не зробив цього.

Також суд звертає увагу на те, що за даними таблиці що міститься на аркуші 12 -13 акту перевірки, у графі придбаної продукції та графі залишки на 01.01.2021 по деяких товарах містяться пробіли, одночасно навпроти цих пробілів у графі реалізованої продукції зазначено код УКТЗЕД товару та вартість його реалізації, що є підтвердженням того, що ФОП ОСОБА_1 у 2021 році здійснювалася реалізації не тільки придбаної у 2018 - 2021 роках продукції, а і продукції, придбаної у попередніх періодах, яка залишалася нереалізованою станом на 01.01.2021 року

Підтвердженням цього є також, те, що по деяких товарах вартість реалізованої продукції значно перевищує вартість придбаної продукції, залишки по яких станом на 01.01.2021 відсутні, за даними тієї ж таблиці. Наприклад, по коду УКТЗЕД залишки станом 01.01.2021 відсутні, продукції у 2021 році придбано на 107825, 84 грн, тоді як реалізовано на суму 222274,37 грн, по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2021 відсутні, продукція у 2021 році не придбавалася, тоді як реалізовано на суму 1876,19 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2021 відсутні, продукція у 2021 не придбавалася, тоді як реалізовано на суму 1131, 92 грн., по коду УКТЗЕД залишки станом на 01.01.2021 відсутні, товару придбано на суму 1960199,51 грн, тоді як реалізовано на суму 3916123,7 грн.

Помилковий обрахунок витрат ФОП ОСОБА_1 , зокрема, неврахування контролюючим органом залишків ТМЦ станом на 01.01.2018 призвело до того, що при розрахунку завищення вартості документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 у 2021 році контролюючий орган зменшив витрати ФОП ОСОБА_1 , які він мав право включити до складу вартості придбаних ТМЦ за 2021 рік на суму придбаних позивачем товарів у попередніх періодах, які були реалізовані ним у 2021 році.

Таким чином, контролюючим органом помилково визначено суму завищення ФОП ОСОБА_1 вартості придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2021 рік на суму 829782 грн.

Окремо суд звертає увагу на методику обрахунку придбаної і реалізованої ФОП ОСОБА_1 продукції у перевіряємому періоді, застосовану контролюючим органом.

Як зазначено на аркуші 10 Акту перевірки, в процесі проведення перевірки проведено аналіз придбаної продукції за кодами УКТЗЕД відповідно до податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН контрагентами постачальниками ФОП ОСОБА_1 і реалізованої продукції через РРО кінцевому споживачу відповідно до фіскальних касових чеків та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних за кодами УКТЗЕД ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, формування показників обсягів постачання в декларації з ПДВ здійснюється не виключно за касовим методом податкового обліку, а й за методом нарахування. Тобто, на рахунки платника податків або в касу не обов`язково мають надходити кошти, як оплата товарів та послуг. Такий показник може формуватися по другій події: дата відвантаження товарів або даті оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Здійснюючи розрахунок придбаного платником податку товару за окремий звітний період на підставі податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН контрагентами постачальниками ФОП ОСОБА_1 , контролюючий орган в зазначений обсяг придбаної продукції міг врахувати товари, які фактично не були поставленими, в разі коли податкові накладні були зареєстровані на підставі отриманої попередньої оплати, що має наслідком спотворення результатів розрахунку грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, зробленого відповідачем, зокрема, в частині визначення залишків товарів на кінець та початок звітного періоду.

Відтак, висновок контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат у перевіряємому періоді зроблено на підставі помилкового використання зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних замість первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене Головним управлінням ДПС у Полтавській області не доведено правомірності збільшення ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 198 673,70 грн, а, відтак, податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.07.2024 № 5 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 198 673,70 грн, в тому числі 1088493,41 грн за податковим зобов`язанням та 110180,29 грн за штрафними санкціями є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 15140,00 грн.

Отже, з огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, Полтава, Полтавська область, ідентифікаційний код 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.07.2024 № 5 в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 198 673,70 грн, в тому числі 1088493,41 грн за податковим зобов`язанням та 110180,29 грн за штрафними санкціями.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 січня 2025 року.

Суддя К.І. Клочко