Справа № 320/29346/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року справа №320/29346/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач та/або ІНФОРМАЦІЯ_1), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови відповідно до свідоцтва про хворобу №91 від 12.06.2023 виключно у формулюванні причинного зв`язку захворювання "Захворювання, НІ, не пов`язано із проходженням військової служби";

- скасувати формулювання причинного зв`язку: захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

- зобов`язати відповідача винести постанову з формулюванням причинного зв`язку захворювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення підпунктів «ґ», «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, та стверджує, що його захворювання (діагноз) - ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Зазначення у Свідоцтві про хворобу № 91 від 30.04.2023 - НІ, не пов`язане з проходженням військової служби, порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи одноособово суддею Кушновою А.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.09.2024 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній стверджує про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Відповідач у поданому відзиві посилається, зокрема, на те, що позивач не звертався до ЦВЛК ЗС України із скаргою/заявою про перегляд оспорюваної ним постанови ВЛК від 30.04.2023 із наданням медичних документів, що підтверджують початок настання захворювання під час проходження військової служби. Також відповідач звертає увагу на той факт, що позивачем не надано довідку ВЛК ТЦК та СП, оформлену під час призову останнього на військову службу, згідно з якою він би був визнаний придатним до військової служби.

За правилами, визначеними в частині 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

30.04.2023 солдат ОСОБА_1 , 1977 року народження, з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023 № 186, пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) психіатричного профілю КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» з правами госпітальної ВЛК.

За наслідками медичного огляду ОСОБА_1 ВЛК прийнято постанову, оформлену свідоцтвом про хворобу № 91 від 30.04.2023, про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби, у формулюваннях: за встановленим діагнозом: «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби», за встановленим діагнозом «Енцефалопатія складного генезу (дисциркуляторна, атеросклеротична) І-ІІ ст., з цефалгічним, астено-невротичним, вазо-вегетативним синдромами, мнестичним зниженням. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. (ГЛШ по ЕКГ), 2 стадії, КВР 2 (помірний). СН-0. Міокардіофіброз. Недостатність МК з регургітацією І ст., та ТК з регургітацією Іст. СКХ. Конкремент лівої нирки. Хронічний вірусний гепатит «С» (анті-HCV-позитивний) з незначною цитолітичною активністю, гепатомегалія. Хронічний панкреатит у фазі ремісії. Міопія слабкого ступеню OU. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» (далі - свідоцтво № 91).

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією на підставі статті 16-а графи ІІ Розгляду хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

ОСОБА_1 категорично не погоджується із формулюванням, наведеним у свідоцтві № 91 від 30.04.2023, в частині встановленого діагнозу «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби», з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями, чинними станом на час виникнення спірних правовідносин, та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 7 статті 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII регламентовано, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800

(далі - Положення № 402).

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно із абзацами 1, 7 пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є: добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема: контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно із абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

За змістом підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладається організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно із підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: розглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Згідно із абзацом першим пункту 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначений главою 21 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до пунктів 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно із вимогами підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.».

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Підпунктом «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у формулюванні «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.».

Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

Отже, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовця встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, про що приймає постанову у формулюванні залежно від періоду виникнення та обставин розвитку і наслідків захворювання. Така постанова оформлюється, зокрема, свідоцтвом про хворобу та є обов`язковою до виконання.

Як було вказано судом вище, позивач 30.04.2023 пройшов медичний огляд ВЛК психіатричного профілю КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» з правами госпітальної ВЛК за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2023

№ 186, за результатом якого було прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання та ступінь придатності до військової служби, оформлену свідоцтвом про хворобу № 91 у формулюваннях, зокрема, за встановленим діагнозом: «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби».

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія епікризу, виписаного з медичної картки хворого № 3391, де в розділі «Анамнез захворювання» (зі слів пацієнта) (позивача) зазначено, що позивач «…..вважає себе хворим приблизно із січня 2022 року, коли підозрюючи майбутній повномасштабний наступ рф, почав готувати проект по виготовленню «безпаливного генератора……..».

Відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_2 від 26.04.2022 позивач склав військову присягу 23.04.2022 в/ч НОМЕР_1 .

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що захворювання позивача «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» (не діагностовано при призові (під час прийому на військову службу)) виникло, з його ж власних слів, до призову (до прийому) на військову службу.

Разом з цим, як вже було вказано судом вище, за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією на підставі статті 16-а графи ІІ Розладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до статті 16-а графи ІІ Розладу хвороб Положення № 402 до переліку включено: ендогенні психози F20-F39 (шизофренія, шизотиповий розлад, хронічні маячні розлади, гострі та транзиторні психічні розлади, шизоафективні розлади, маніакальний епізод, біполярний афективний розлад, стійкі та інші розлади настрою (афективні))

Виключено: F32; F33 (включено до статті 17) - а) шизофренія, шизотипові та маячні розлади, афективні розлади з часто повторюваними фазами - непридатні до військової служби.

Суд звертає увагу на те, що підпункт «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 містить дві альтернативні підстави, за наявності яких постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», а саме:

- якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії

- або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.».

Одночасно суд наголошує, що положення підпункту «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 підлягають застосуванню у разі коли захворювання виникло до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.

Тобто для застосування окресленого положення необхідним є наявність двох умов - виникнення захворювання до призову на військову службу та відсутність обставин впливу військової служби на таке захворювання і придатність особи до військової служби.

В цьому випадку, судом встановлено, що внаслідок встановлення діагнозу «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відтак застосування положень підпункту «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 до спірних правовідносин є безпідставним, оскільки таке захворювання прямо вплинуло на придатність позивача до військової служби.

Отже, в межах даної адміністративної справи, ключовим є не період виникнення захворювання, а фактично обставини його розвитку під час несення позивачем військової служби, який, своєю чергою мав своїм наслідком визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про протиправність застосування формулювання в частині встановленого діагнозу позивачу «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» - Захворювання, НІ, не пов`язане із захистом Батьківщини».

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд наголошує, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Відтак, суд вважає наявними правові підстави для зобов`язання відповідача внести зміни до свідоцтва про хворобу № 91 в частині встановленого діагнозу позивачу «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» - Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на постанови Верховного Суду, оскільки в межах даної адміністративної справи суд не здійснює оцінку наявності/відсутності захворювання у позивача як такого. Обставини щодо наявності у позивача захворювання «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» відповідачем не заперечувалось. При вирішенні даного спору по суті, судом надано виключно правову оцінку застосування відповідачем Положень № 402 на підставі наявної медичної документації.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами визначеними частиною 2 статі 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, зазначений судом вище.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо його розподілу.

Керуючись статтями 243-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно застосування формулюванняу Свідоцтві про хворобу № 91 від 30.04.2023 в частині встановленого діагнозу ОСОБА_1 «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» - Захворювання, НІ, не пов`язане із захистом Батьківщини».

3. Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України внести зміни до Свідоцтва про хворобу № 91 від 30.04.2023 в частині встановленого діагнозу ОСОБА_1 «Шизотиповий розлад, з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та стійкою агрипнією» - Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.