Справа № 712/15261/24
Суддя: Чапліна Н. М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Соснівський районний суд м.Черкас у складі:

головуючого судді Чапліної Н.М.,

при секретарі Саса Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати Постанову № 2193/М/2024 від 14.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України, яка винесена відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо накладення штрафу у розмірі 17 000 грн та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 2193/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000, 00 грн.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення встановлено, що у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 що є порушенням вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами та абз. 3 п.п.10-1 п. 1 Правил військового обліку які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, віськовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022.

Позивачем зазначено що він є військовозобов`язаним та представникам ТЦК пред`являв витяг з Резерв+, де є всі необхідні військово-облікові дані та повідомляв, що це є електронним військово-обліковим документом, на що останні не відповідали. У позові вказано, що позивач фактично затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 на вулиці та доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де пред`являв електронний військово-обліковий документ. Крім цього, у постанові № 2193/М/2024 не встановлено чим підтверджується факт відмови від пред`явлення військово-облікового документу.

Копія постанови № 2193/М/2024 від 14.11.2024 отримана адвокатом Поліщуком О.Ю. 12.12.2024 поштовим відправлення на адвокатський запит, отже позивач дізнався про постанову 12.12.2024, ознайомившись з якою вважає її прийнятою всупереч законодавства Україна та без доказів на обґрунтування правопорушення, у зв`язку з чим просив її скасувати.

До позовної заяви долучені: копії витягу з застосунку Резерв+, паспорту ОСОБА_1 , паспорту дружини, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, пояснень, протоколу № 2193/М/2024, адвокатського запиту, постанови № 2193/М/2024, конверту.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України з повідомленням (викликом) сторін.

03 січня 2025 року до суду надійшов відзив на позов від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 2193/М/2024 від 13.11.2024 у графі «пояснення та зауваження щодо змісту протоколу» позивач не зазначив жодних відомостей про пред`явлення ним військово-облікового документу, що свідчить про зворотнє. Саме не пред`явлення військово-облікового документу було підставою працівникам поліції для доставлення позивача до ТЦК та СП в порядку ст. 259 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач заявляв якісь клопотання про час розгляду справи, не містять доказів того, що він не міг належним чином скористатись своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Справа розглянута уповноваженою особою з дотриманням процедури, передбаченої КУпАП. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

До відзиву долучені: копії постанови та протоколу № 2193/М/2024.

У судове засідання позивач не з`явився подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, за результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 13.11.2024 оператор ІНФОРМАЦІЯ_4 ст. солдат ОСОБА_2 склав протокол № 2193/М/2024, відповідно до якого 13.11.2024 о 10-00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 гр. ОСОБА_1 не має при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дане діяння є порушенням ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами, та абз. 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, що становить собою склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_3 роз`яснені права та повідомлено про дату розгляду справи 14.11.2024

У розділі Пояснення і зауваження зазначено: «У зв`язку з примусовою доставкою працівниками ТЦК та СП до ІНФОРМАЦІЯ_3 у мене були відсутні медичні документи які засвідчують реальний стан мого здоров`я».

14 листопада 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_4 розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову № 2193/М/2024, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Указаною постановою встановлено, що громадянин ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 та під час перевірки облікових даних не пред`явив військово-обліковий документ та вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з його відсутністю, про що був складений протокол. Відповідно до постанови на момент розгляду справи встановлено, що гр-н ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами, та абз. 3 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, вчинив адміністративне правопорушення під часу особливого періоду, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У позовній заві позивач стверджував, що мав електронний військовий документ у застосунку Резерв+ та пред`являв його на вимогу представників ТЦК, до позовної заяви долучений витяг із застосунку.

Відповідно до витягу із застосунку Резерв+ у ОСОБА_1 наявний військово-обліковий документ, у витязі наявний штрих-код, зазначено, що документ сформовано 26.07.2024, зазначені прізвище, ім`я, по-батькові, «На обліку», РНОКПП, ТЦК та СП: ІНФОРМАЦІЯ_5 , номер в реєстрі Оберіг.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Посилання відповідача, що позивач не пред`явив військово-обліковий документ уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_4 суд оцінює критично, оскільки доказів такого представником відповідача не надано. Посилання відповідача на не зазначення у поясненнях до протоколу про наявність електронного військово-облікового документу та відсутність клопотань від позивача не підтверджують саме факту відсутності військово-облікового документу та його непред`явлення.

Інших належних і допустимих доказів непред`явлення ОСОБА_1 військово-облікового документу 13 листопада 2024 року відповідачем не додано.

Надані позивачем витяги з мобільного додатку «Резерв +» містять відомості «На обліку», та QR-код військово-облікового документу, дата формування військово-облікового документу 26.07.2024, тобто документ сформовано задовго до складання протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.2 п. 10-1 Додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до п.п. 2, 9 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 № 559 Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ. Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, достатніх доказів про відсутність у позивача військово-облікового документа та не пред`явлення його на вимогу уповноваженої особи не надано, не спростовані докази, надані позивачем на підтвердження наявності військово-облікового документа в електронній формі.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Відповідачем у відзиві зазначено, що предмет позову не містить позовних вимог до відповідача, оскільки у прохальній частині позову зазначено ІНФОРМАЦІЯ_6 замість ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак суд сприймає таке зазначення як очевидну описку позивача, оскільки у вступній та описовій частині позову відповідач зазначений правильно, номер, дата постанови та особа відносно якої вона винесена, відповідають обставинам справи.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 605,60 грн.

На підставі ч.2 ст.19, 65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст. 5, 20, 72, 77, 79, 139, 241-246, 255, 268,271, 272, 269, 286, 293 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2193/М/2024 від 14.11.2024 про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, або в порядку, передбаченому ст.ст. 286, 297 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23 січня 2025 року.

Суддя: Н.М. Чапліна