Справа № 460/14764/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Осташевська І.А та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Якобчук П.О.,
відповідача 1: представник Покальчук Л.В.,
відповідача 2: представник Коваль Я.М,
третя особа: не прибула,
розглянувши адміністративну справу за позовом
доРівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про скасування постанов,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови №21/07/24 від 01.11.2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження №61675219 та скасування постанови від 11.11.2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження №61675219.
Ухвалою суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку ст.287 КАС України та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.12.2024.
В судове засідання 30.12.2024 представники сторін і учасників справи не прибули, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. У зв`язку з цим, ухвалою суду від 30.12.2024 розгляд справи відкладено до 06.01.2025.
Однак, 06.01.2025 судове засідання у справі не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді.
В судовому засіданні 22.01.2025 представник позивача надав пояснення, за змістом яких підтримав позовні вимоги та просив про їх задоволення з підстав, викладених у позові. Представники відповідачів заперечили проти позову з тих підстав, що спірні постанови прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні. З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши в судовому засіданні усі докази, які наявні в справі, протокольною ухвалою від 22.01.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 27.01.2025 для можливості надання учасниками справи додаткових пояснень.
В судовому засіданні 27.01.2025 судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у даній справі з підстав, визначених ч.1 ст. 238 КАС України.
Представник позивача заперечив щодо закриття провадження у справі та зазначив, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані постанови, виконували публічно-владні управлінські функції.
Представники відповідачів також заперечили щодо закриття провадження у справі з тих підстав, що відповідачами у справі є суб`єкти владних повноважень.
Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, перелік яких наведений у пунктах 1 - 12 цієї частини.
Статтею 287 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.
Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
За приписами ч.5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.
Отже, якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.
Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів не належать справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих місцевими загальними та господарськими судами, а необхідною умовою для реалізації позивачем права на звернення до адміністративного суду з позовною заявою про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби є відсутність іншого порядку судового оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта.
В той же час, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у справах №820/4242/17 від 14.11.2018, №826/5195/17 від 17.10.2018 дійшла висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Як свідчить зміст позову, предметом спору у даній справі є оскарження постанов начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.11.2024 та начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про результати перевірки законності виконавчого провадження №61675219 від 11.11.2024, прийнятих останніми в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".
Судом встановлено, що за наслідками прийняття оспорюваних у цій справі постанов, 11.11.2024 постанову про закінчення виконавчого провадження №61675219 від 13.10.2023 скасовано. У зв`язку з чим державним виконавцем Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ Поддубним М.І. було винесено постанову від 12.11.2024 про відновлення виконавчого провадження №61575219.
За правилами ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За змістом статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.
Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.
Отже, начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та начальник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якими прийняті спірні постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, є посадовими особами органів державної виконавчої служби та в розумінні ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - державними виконавцями.
За правилами ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Таким чином, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що сторони, інші учасники виконавчого провадження та особи незалежно від їх статусу, мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення виключно до суду, який видав виконавчий документ.
У даному спірному випадку, спірні постанови стосуються перевірки законності виконавчого провадження щодо виконання судового рішення і виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області.
При цьому, до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, які супроводжують процес виконання наступних рішень: рішень інших органів (посадових осіб) (наприклад, виконавчих написів нотаріуса); постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору; постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.
Тобто, безпосередньо до адміністративного суду, в силу вимог ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" можуть бути оскаржені:
- постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу, стягнення витрат на проведення виконавчих дій лише у тому разі, коли вони винесені у межах виконавчого провадження з приводу виконання рішень інших органів (посадових осіб), але не судових рішень;
- рішення, дії, бездіяльність державного виконавця щодо безпосереднього виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу, стягнення витрат на проведення виконавчих дій як виконавчих документів, прийнятих у виконавчому провадженні щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Як наслідок, питання правомірності прийняття постанов про результати перевірки законності виконавчого провадження повинно вирішуватися за загальними правилами встановленими ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: судом, який видав виконавчий документ, з примусового виконання якого відкрито таке виконавче провадження.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.11.2024 у справі №489/8251/23.
Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження №61675219 відкрито з примусового виконання виконавчого документа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, оскарження постанов про результати перевірки законності такого виконавчого провадження, слід розглядати саме тим судом, який видав виконавчий лист, тобто Рівненським міським судом Рівненської області.
Водночас, твердження представника позивача про публічно-правовий характер спору, з огляду на те, що оскаржувані постанови прийняті суб`єктами владних повноважень, судом оцінюються критично та відхиляють як безпідставні.
Суд погоджується, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Більше того, положення ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розрізняють дві окремі категорії спорів: 1) які розглядаються виключно адміністративними судами, та 2) судом, який видав виконавчий документ.
Зважаючи на викладене, спір у цій справі за характером та змістом правовідносин не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
В силу вимог імперативної норми п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, суд також враховує, що згідно з положеннями ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року №ETS №005, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Натомість, у випадку розгляду цієї адміністративної справи та прийняття будь-якого рішення у ній Рівненським окружним адміністративним судом, останній не відповідатиме критерію суд, встановлений законом в розумінні ст. 6 Конвенції, оскільки не буде дотримано юрисдикційної умови такої відповідності (суд повинен бути повноважним, діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).
За наведеного, провадження у даній справі слід закрити.
Керуючись статтями 238, 248, 256, 287 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 29 січня 2025 року.

Суддя Н.С. Гудима