Справа № 580/2308/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2308/24 Суддя (судді) першої інстанції: Паламар П.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.07.2022 №261 в частині звільнення з посади командира роти 2 загону спеціального призначення та призначення офіцером резерву 38 запасної роти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 № 141 в частині увільнення з посади командира роти 2 загону спеціального призначення та призначення офіцером резерву 38 запасної роти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем у заяві підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою є неповажними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки про існування оскаржуваних наказів позивач дізнався лише 29.01.2024 в рамках розгляду справи №580/292/24, тому адміністративний позов подано в межах встановленого строку.

Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позовну заяву залишити без руху, оскільки подаючи позовну заяву позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, передбачений статтею 122 КАС України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 скасовано ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року про повернення позовної заяви, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

17.06.2024 ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі.

26.06.2024 військовою частиною НОМЕР_1 до суду подано відзив в якому зазначено про пропуск позивачем строку звернення до суду передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України та ст. 233 КЗпП України. Вказано, що при поверненні з лікування 15.08.2022, позивач знав, що його було переміщено, однак ніяких дій, якими він вважає протиправними, щодо відновлення порушених, на його думку, прав не вживав до моменту виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

04.07.2024 військовою частиною НОМЕР_2 до суду подано відзив в якому зазначено про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки позивачу було відомо про призначення його на посаду офіцера резерву 38 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , адже в період з 15 серпня 2022 по 10 листопада 2022 року він виконував обов`язки за цією посадою та отримував відповідне грошове забезпечення, при цьому жодних скарг та заяв про незаконність самого переведення від позивача на адресу військової частини НОМЕР_2 не надходило.

22.07.2024 позивачем подано до суду заперечення щодо пропуску строку звернення до суду, в яких зазначав про дотримання строку звернення до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими, тому позивачем пропущений строк звернення до суду, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом із цим, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню тримісячний строк звернення, до суду, який у силу пункту 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України був продовжений на строк дії карантину та відповідно скінчився 30.09.2023.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до позову спірний наказ військової частини НОМЕР_2 від 28.07.2022 №261 прийнятий до відбуття позивача на лікування (30.07.2022 - 15.08.2022), а наказ військової частини НОМЕР_1 №141 винесений 01.08.2022, а до суду позивач звернувся 01.03.2024 засобами поштового зв`язку.

Таким чином, строк звернення до суду у позивача закінчився, оскільки 15.08.2022 позивач прибув з лікування та приступив до виконання свої обов`язків згідно посади.

При цьому, в клопотанні позивач зазначає, що дізнався про наявність спірних наказів лише в рамках розгляду іншої справи судом, хоча з моменту призначення його на посади позивач виконував обов`язки за цією посадою.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що обставини на які посилається позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Позивач, з метою отримання інформації про переміщення по посаді та з метою отримання документів, на підставі яких воно було здійснено, 21.03.2023 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою (т.1 а.с.43), в якій пунктом 4 просив:

«Якщо під час мого проходження військової служби на посаді командира роти було переміщення по посаді, надати обґрунтування та документи пов`язані з призначенням на іншу посаду, а саме: копію рапорту командира 2 загону; копію плану переміщення; копію витягу із наказу відповідної посадової особи про призначення на іншу посаду; копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про здачу справ та посади командира роти; акт прийому-здачі посади командира роти; копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення та призначення на нову посаду».

Фактично позивач просив командира військової частини НОМЕР_1 надати витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.07.2022 №261 та витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 №141.

При цьому, за твердженням позивача, дана заява військовою частиною НОМЕР_1 була розглянута лише частково, в частині перерахунку грошового забезпечення, відповіді на запитувані документи надано не було, у зв`язку з чим у Київському окружному адміністративному суді розглядається справа №320/17412/23 (ухвала про відкриття провадження від 16.05.2023) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 , яка проявилась у неповному розгляді заяви від 21.03.2023 та не наданні, запитуваних документів згідно заяви та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 розглянути у повному обсязі заяву від 21.03.2023 та надати запитувані документи в електронному і паперовому вигляді на адреси, зазначені у заяві.

Разом із тим, лише під час розгляду адміністративної справи №580/292/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , відповідачем було подано відзив від 29.01.2024 №06 разом із додатками, зокрема було додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 №141.

Таким чином, лише після отримання даного відзиву з додатками (11.02.2024) позивач дізнався про наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 №141, та зі змісту даного наказу - про наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 28.07.2022 №261.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивач 15.08.2022 прибув з лікування та приступив до виконання свої обов`язків згідно посади та з моменту призначення його на посади позивач виконував обов`язки за цією посадою. Тобто перебуваючи на новій (іншій) посаді, позивач не міг про це не знати, оскільки виконував відповідні посадові обов`язки.

Разом із тим, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчиняв активні дії направлені на отримання відповідної інформації та документів (зокрема витягів з оскаржуваних наказів).

Колегія суддів наголошує, що до моменту ознайомлення з даними наказами, позивач не міг знати про їх існування, не міг знати ні дати, ні номерів таких наказів, що в будь-якому випадку позбавляло позивача можливості їх оскаржити.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на приписи ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, якщо при розгляді справи по суті, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, дійде висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, він наділений процесуальним правом залишити позову заяву без розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Колегія суддів зазначає про помилковий висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, тому ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року є передчасною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28.01.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна