Справа № 420/30426/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства енергетики України, в якому просить суд:

-визнати неправомірними дії та бездіяльність Міненергетики, що порушують передбачені Законами України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів», від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» та від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» права ОСОБА_1 на належний розгляд його звернень, на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про правила технічної та безпечної експлуатації систем газопостачання при отриманні гарантованої державним соціальним стандартом послуги з газопостачання внаслідок:

1) Надання ОСОБА_1 з пропущенням встановленого законом строку неналежної за змістом та не оформленої належним чином відповіді на його звернення від 09.07.2024 «Про роз`яснення норм права», в якій відсутні відповіді на порушені в цьому зверненні питання;

2) Ненаданні ОСОБА_1 у встановлений законом строк та після його спливу відповіді на його звернення від 30.07.2024 «Про роз`яснення норм права»;

-зобов`язати Міненергетики в п`ятнадцятиденний строк розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 та від 30.07.2024 «Про роз`яснення норм права» та надати на його адресу в АДРЕСА_1 оформлені належним чином вичерпні письмові відповіді на порушені в цих зверненнях питання, а саме:

1) Чи вважається відновлення газопостачання після проведення ТО ВБСГ багатоквартирного будинку пуском газу, який згідно з нормою п. 7.17 глави VII Правил безпеки потребує «зовнішнього огляду та контрольного опресовування», якщо ні Порядком, ні формою Акту відновлення газопостачання зовнішній огляд та опресування ВБСГ після проведення її ТО не передбачені?

2) Чи має право оператор газорозподільної мережі під час проведення ТО ВБСГ в багатоквартирному будинку припинити надання послуги з розподілу природного газу власнику квартири, який забезпечив доступ працівників оператора до системи газопостачання в ній, у зв`язку з відсутністю під час ТО ВБСГ цього будинку доступу до іншої квартири, якщо передбачені п. 1 розділу 7 Кодексу газорозподільних систем та п. 5.7 Правил безпеки підстави для відключення від системи газопостачання відсутні і падіння тиску в системі не виявлено?

3) Чи правомірно вважати «повторне відновлення газопостачання» під час ТО ВБСГ, про яке йдеться в абз 3 п. 6 розділу ІІІ Порядку, «пуском газу» в розумінні норми п. 7.17 розділу VII ПБСГ?

4) Чи обумовлює норма п. 7.17 розділу VII ПБСГ право виконавця робіт з ТО ВБСГ під час його проведення припиняти газопостачання до квартир багатоквартирного будинку, чиї власники забезпечили доступ до них, у зв`язку з відсутністю доступу до інших приміщень (квартир) цього будинку, чиї власники відсутні?

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем надано відповідь на його звернення від 09.07.2024 з пропуском установленого законом строку, та не надано відповіді на звернення від 30.07.2024.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Тому, Міненерго в межах повноважень розглянувши обидва звернення позивача, з дотриманням строків надання відповіді надало вичерпну інформацію щодо порушених питань.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Позивач подав додаткові пояснення, в яких висловив власну думку щодо правильного вирішення спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024), в якій просив надати роз`яснення з наступних питань:

- Чи вважається відновлення газопостачання після проведення ТО ВБСГ багатоквартирного будинку пуском газу, який згідно з нормою п. 7.17 глави VII Правил безпеки потребує «зовнішнього огляду та контрольного опресовування», якщо ні Порядком, ні формою Акту відновлення газопостачання зовнішній огляд та опресування ВБСГ після проведення її ТО не передбачені?

- Чи має право оператор газорозподільної мережі під час проведення ТО ВБСГ в багатоквартирному будинку припинити надання послуги з розподілу природного газу власнику квартири, який забезпечив доступ працівників оператора до системи газопостачання в ній, у зв`язку з відсутністю під час ТО ВБСГ цього будинку доступу до іншої квартири, якщо передбачені п. 1 розділу 7 Кодексу газорозподільних систем та п. 5.7 Правил безпеки підстави для відключення від системи газопостачання відсутні і падіння тиску в системі не виявлено?

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024), в якій просив надати автентичне тлумачення норми п. 7.17 розділу VII ПБСГ в наступних частинах:

- Чи правомірно вважати «повторне відновлення газопостачання» під час ТО ВБСГ, про яке йдеться в абз 3 п. 6 розділу ІІІ Порядку, «пуском газу» в розумінні норми п. 7.17 розділу VII ПБСГ?

- Чи обумовлює норма п. 7.17 розділу VII ПБСГ право виконавця робіт з ТО ВБСГ під час його проведення припиняти газопостачання до квартир багатоквартирного будинку, чиї власники забезпечили доступ до них, у зв`язку з відсутністю доступу до інших приміщень (квартир) цього будинку, чиї власники відсутні?

Листом від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 відповідач надав відповідь на заяву позивача від 09.07.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд у рішенні від 25.11.1997 N 6-зп зазначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлюють принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність. Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод (частина 9 пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 N 6-зп).

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

За приписами статті 15 Закону України «Про звернення громадян», зокрема, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

В силу вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

За встановленими обставинами, заяви позивача були зареєстровані відповідачем за вх. № 1041 від 12.07.2024 та за вх. № 1239 від 05.08.2024.

Зі скріншоту долученого відповідачем до заяви від 20.01.2025 вхід. № 5769/25 вбачається, що відповідач надіслав на електронну адресу позивача лист-відповідь від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 у форматі pdf та зі змісту даного листа вбачається, що на нього накладено кваліфікований електронний підпис заступником Міністра енергетики Колісником М.О., про що свідчить статичний QR-код з КЕП, розташований у нижньому лівому кутку на с.1 цього листа.

Таким чином, твердження позивача про надіслання йому непідписаної КЕП відповіді на його звернення є необґрунтованими.

Щодо надіслання листа-відповіді від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 на поштову адресу позивача засобами поштового зв`язку, - суд зазначає, що Список № 35 від 21.08.2023 ф.103, що наданий відповідачем (вхід. № 5769/25 від 20.01.2025), не містить трекінгу поштового відправлення, що унеможливлює встановлення факту надіслання цього листа на поштову адресу позивача.

Також суд звертає увагу, що лист від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 є відповіддю на заяву від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024), про що зазначено у першому абзаці цього листа, та не містить інформації про відповідь на заяву від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024).

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними твердження відповідача про розгляд двох заяв позивача від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) одним листом від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502.

З урахуванням витребуваних судом доказів, в матеріалах справи відсутні докази надіслання листа від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 на поштову адресу позивача засобами поштового зв`язку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заяви від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) є нерозглянутими.

Суд також приходить до висновку, що відповідачем пропущено строк на надання відповіді на заяву від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024), встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки вказаною нормою передбачено місячний строк розгляду звернення.

При цьому, відповідач не повідомляв ОСОБА_1 про встановлення необхідного терміну для розгляду звернень позивача відповідно до другого речення статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

За відсутності такого повідомлення, відповідач був зобов`язаний розглянути заяву від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) саме в місячний строк з дня її надходження.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач у листі від 19.08.2024 № 26/1.4-7.4.3-20502 не надав повної інформації з приводу порушених заявником питань у заявах від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024).

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано покладених на нього обов`язків приписами Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо належного розгляду заяв від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) є протиправною, а тому вважає необхідним задовольнити позов шляхом: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяв позивача від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) по суті порушених питань та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) по суті порушених питань відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства енергетики України (м. Київ, вул. Хрещатик, 30, 01601, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства енергетики України щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) по суті порушених питань.

Зобов`язати Міністерство енергетики України розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2024 (вх. № 1041 від 12.07.2024) та від 30.07.2024 (вх. № 1239 від 05.08.2024) по суті порушених питань відповідно до норм чинного законодавства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.01.2025.

Суддя Олександр ХУРСА