Справа № 200/7754/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Справа№200/7754/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2024 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов (направлений 30.10.2024) адвоката Туровської М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапортів військовослужбовця ОСОБА_1 , не проведенні службового розслідування щодо бойового поранення - та такою, що перешкоджає реалізації законного права на отримання документу який підтверджує отримання ним поранень під час захисту Батьківщини, що тягнуть за собою певні правові наслідки;

- зобов`язання війьскову частина НОМЕР_1 провести службове розслідування щодо поранення військовослужбовця ОСОБА_1 та видати довідку про обставини травми (поранень, контузій, каліцтв), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №4 02 від 14.08.2008 року.

В обґрунтування позову позивач вказує, що з 23 квітня 2020 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час виконання бойового наказу отримав поранення та 28.10.2023 року позивача було евакуйовано до стабілізаційного медичного пункту в населеному пункту Петропавлівка, де йому була надана невідкладна медична допомога та видана первинна медична картка форми 100 від 29.10.2023 року. Після надання невідкладної медичної допомоги позивача було направлено до мобільного госпіталя у м. Дружківка та 30.10.2024 року був направлений до м. Костянтинівка у госпіталь на лікування. В подальшому проходив лікування в різних медичних закладах.

Вказує, що після отриманого поранення через мінно-вибухову травму, йому були встановлені наступні діагнози: закритп черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма (контузія), гостра реакція на стрес.

01.03.2024 року щодо позивача був проведений медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією при Головному військово-медичному центрі Державної прикордонної служби України, яким встановлені залишкові явища вибухової травми 28.10.2023 року, проте причинний зв`язок із захистом Батьківщини не був доведений через відсутність довідок про обставини бойової травми.

На адвокатський запит, з вимогою проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини травми, відповідач повідомив про відмову у проведенні службового розслідування, оскільки від підрозділу, в якому проходив службу ОСОБА_1 не надходило підтверджуючих даних про вогневе ураження ворогом місцевості у період 28.10.2023 року.

Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування та не видачі довідки про обставини травми та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

02 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунутвання своєї позиції вказує, що пунктом наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2023 № 508-АГ «Про організацію видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)» (далі Наказ №508) визначено, що довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складати начальникам служби охорони здоров`я органів Державної прикордонної служби України, в складі якого військовослужбовець брав участь у бойових діях (проходив службу або перебував в оперативному підпорядкуванні), за рішенням керівника органу, на підставі бойового донесення, витягу з журналу бойових дій, враховуючи відомості первинної медичної карти (форма 100). Підпис керівника органу на Довідці про травму завіряти гербовою печаткою органу Державної прикордонної служби України.

В журналі бойових дій та іншій службової документації відсутні підтверджуючі дані про вогневе ураження ворогом місцевості, де перебував військовослужбовець у зазначений період 28.10.2023, або про отримання ним (поранення, контузії, каліцтва). У зв`язку з чим, вважає, що відсутні правові підстави для видачі довідки форми 5.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України що підтверджується паспортом-ID картка № НОМЕР_3 від 13.01.2021 року не має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 26.09.2013 року.

ОСОБА_2 з 23.04.2020 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 13.12.2022 року №12/13589 та не заперечується сторонами.

Згідно з записами у журналі бойових дій третьої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1 на виконання бойових (спеціальних) завдань вирішив на 26.10.2023 року, зокрема, вислати групу в/сл у складі з с-нт. ОСОБА_1 , ст. с-жт. ОСОБА_3 , с-т. ОСОБА_4 для спільного несення служби з в/сл 1 прикзос. на ВП «Чайка». Термін несення служби не менше 3 діб.

28.10.2023 року ОСОБА_2 отримав поранення, що підтверджується первинною медичною карткою форми №100 від 29.10.2023 року.

Уточнений діагноз: ВТ (28.10.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку, гостра реакція на стрес.

В подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних закладах охорони здоров`я, а саме:

з 30.10.2023 по 10.11.2023 в КП «Петропалівська ЦЛ» ПСР».

Повний діагноз: вибухова травма (28.10.2023), ЗЧМТ, струс г/мозку, цефалгічний синдром, акубаротравма, гостра правобічна нейросенсорна приглухуватість при сприйнятті ШМ 4м та 6м на ліве вухо, посткомоційний синдром.

з 29.11.2023 по 06.12.2023 в КНП «Обласний центр кардіо і рентгенендоваскулярної хірургії».

Основний діагноз: гіпертрофічна хвороба ІІ ст., 3 ст., ризик 2-3. Пролапс передньої створки МК І-ІІ ст. з регургітацією МК 1 ст. Мономорфна шлуночкова екстрасистолія (Ryan: 2 клас). СН стадія, В, ХСН І, NYHA I із збереженою ФВ ЛШ (ФВ-67%).

з 20.12.2023 по 17.01.2024 в Головному військово-медичному клінічному госпіталі Держприкордонної служби України.

Основний діагноз: гіпертонічна хвороба І стадії, кризовий перебіг. Міокардіофіброз. Недостатність (дегенеративна) мітрального клапана І ступеню. Порушення серцевого ритму по типу стійкої частої шлуночкової екстрасистолії. СН0.

Супутні: залишкові явища ВТ (28.10.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравми у вигляді розсіяної мікроорганічної сиптоматики, хронічної правобічної сенсоневральної приглухуватості, цефалгічного синдрому. Міжхребцевий остеохондроз грудного відділу хребта, лівобічний сколіоз І ступеню. Хронічна вертеброгенна тораколюмбалгія. Ліптомаз тулубу.

01.03.2024 року горнізонною військово-лікарьскому комісією видана довідка № 1219 відповідно до якої сержант ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Діагноз: залишкові явища вибухової травми (28.10.2023) акубаротравми у вигляді суб`єктивного шуму без порушення функції слуху, ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому.

Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

24.03.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом відповідно до якого просив провести службове розслідування щодо подій (вибухової травми), котрі трапилися 28.10.2023 із солдатом ОСОБА_1 , щодо встановлення походження його бойової травми та видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманого 28.10.2023 солдатом ОСОБА_1 .

Листом від 08.04.2024 року № 13/2757-24 Вих відповідач повідомив, що підстав для призначення та проведення службового розслідування щодо подій, які мали місце 28.10.2023 року немає, оскільки від підрозділу, у якому ОСОБА_1 проходив службу, не надходило підтверджуючих даних про вогневе ураження ворогом місцевості, де перебував військовослужбовець у зазначений період 28.10.2023.

Листом від 20.10.2024 року № 13/Р-647/666 відповідач надав відповідь на звернення позивача від 20.09.2024 № РУ-17820145 та повідомив, що у зв`язку з відсутністю бойового донесення, яке є необхідним для складання довідки про обставини травми, згідно пункту 1 підпункту 3 Наказу №508 АДПСУ від 20.07.2023, витяг з журналу бойових дій та відомості первинної медичної карти (форма 100) не надають достатніх правових підстав для видачі довідки про обставини травми.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування щодо бойового поранення та невидачі довідки про обставини травми, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, а також встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Проведення службових розслідувань у разі нещасного випадку (отримання порання каліцтва) в Державній прикордонній службі Регулюється Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704 (далі Інструкція № 199).

Відповідно до п. 1, 3 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 199 Інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.

У paзi якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться.

Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 06.05.2009 № 333 було затверджено Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 за № 570/16586) (далі Положення № 333), яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин та втратило чинність 25.06.2024 відповідно до наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2024 №441.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІ Положення № 333 одним із основних завдань військово-лікарських комісій у Держприкордонслужбі є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби.

Для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК). ЦВЛК та ВЛК (ЛЛК) приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (далі - довідка ВЛК) (додаток 2), протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (додаток 3). Строк оформлення ВЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня огляду (п.п. 2, 3 глави 1 розділу ІІ Положення № 333).

Пунктом 4 глави 1 розділу ІІ Положення № 333 встановлено, що у прийнятті постанов усі ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1-4 розділу 12 Положення № 333 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України, визначає ЦВЛК та оформлюється протоколом засідання ЦВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

1) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань;

2) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за наявності обставин, передбачених частиною третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

при ураженнях, зумовлених дією ДІВ, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I, II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби";

3) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, або одержане внаслідок вчинення цією особою правопорушення;

4) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року N 63 (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій;

зазначена постанова ВЛК приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період участі в бойових діях;

5) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби;

постанова ВЛК у такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті 1 цього пункту, а також тих, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і визнані учасниками бойових дій, за наявності медичних документів, виданих (складених) у зазначений період, які підтверджують факт виникнення (розвитку) захворювання в період перебування в діючій армії або у складі сил і засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;

зазначена постанова ВЛК приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії, складу сил та засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії або безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;

6) "Захворювання (поранення, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності;

у такому самому формулюванні приймаються постанови ВЛК при медичному огляді військовослужбовців за результатами захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні;

7) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби;

постанова ВЛК в такому формулюванні приймається також за наслідками захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, якщо вони одержані до призову на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва і придатність до військової служби;

постанова ВЛК у такому формулюванні приймається також за наслідками захворювань, які спричинені зловживанням психоактивними речовинами;

8) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій;

9) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій у складі Миротворчих Сил ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого персоналу досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності, та він визнаний учасником бойових дій;

постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велися бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дають змогу віднести початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

10) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій у складі Миротворчих Сил ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій у складі Миротворчих Сил ООН, за період служби у складі миротворчого персоналу досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності;

11) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.

20.07.2023 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України вдиано на виконання Закону Україну «Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану» та з метою дотримання соціальних прав військовослужбовців, недопущення збільшення термінів винесення постанов військово-лікарських комісій про причинний зв`язок наслідків поранення (контузії, каліцтва), приведення облікових документів до єдиного зразка з іншими військовими формуваннями видано наказ від 20.07.2023 № 508-АГ «Про організацію видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)» (далі Наказ №508).

Відповідно до п. 1-3 Наказу № 508 начальникам органів Державної прикордонної служби України:

1) якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, в умовах бойового зіткнення або вогневого ураження на території, де ведуться бойові дії, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводити, а травмованому (пораненому) військовослужбовцю видавати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (додається);

2) у разі встановлення ознак факту, що травмування (поранення, контузія, каліцтво) в умовах бойових дій отримано внаслідок навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю, в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, під час скоєння правопорушення, проводити розслідування обставин нещасного випадку з оформленням відповідних актів згідно з Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704;

3) довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складати начальникам служби охорони здоров`я органів Державної прикордонної служби України, в складі якого військовослужбовець брав участь у бойових діях (проходив службу або перебував в оперативному підпорядкуванні), за рішенням керівника органу, на підставі бойового донесення, витягу з журналу бойових дій, враховуючи відомості первинної медичної карти (форма 100). Підпис керівника органу на Довідці про травму завіряти гербовою печаткою органу Державної прикордонної служби України;

4) довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складати у термін не більше п`яти днів та видавати після реєстрації факту травми (поранення, контузії, каліцтва) у Журналі обліку травм у двох примірниках, перший з яких видавати військовослужбовцю для проходження медичного огляду військово-лікарськими комісіями, другий примірник залучати до особової справи військовослужбовця. Якщо обстановка не дозволяє надати Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця на лікування поза розташуванням органу, таку довідку направляти до військового закладу охорони здоров`я в порядку, визначеному Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Військово-лікарським комісіям постанови про причинний зв`язок наслідків травмування (поранення, контузії, каліцтва) виносити з урахуванням викладеної в Довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) інформації.

Із аналізу наведених норм Положення № 333 (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Наказу № 508 суд робить висновок, що причинний зв`язок наслідків травмування (поранення, контузії, каліцтва) виноситься постановою військово-лікарьскою комісії із урахуванням викладеної в Довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) інформації, при цьому, обов`язок на видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 покладається на начальників органів Державної прикордонної служби України.

Також, суд дійшов висновку, що застосуванню для визначення порядку та умов надання військовослужбовцям Державної прикордонної служби України довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підлягає наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2023 № 508-АГ «Про організацію видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)».

Судом у даній справі встановлено, що ОСОБА_2 з 23.04.2020 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 13.12.2022 року №12/13589 та не заперечується сторонами.

Згідно з записами у журналі бойових дій третьої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1 на виконання бойових (спеціальних) завдань вирашув на 26.10.2023 року, зокрема, вислати групу в/сл у складі з с-нт. ОСОБА_1 , ст. с-жт. ОСОБА_3 , с-т. ОСОБА_4 для спільного несення служби з в/сл 1 прикзос. на ВП «Чайка». Термін несення служби не менше 3 діб.

28.10.2023 року ОСОБА_2 отримав поранення, що підтверджується первинною медичною карткою форми №100 від 29.10.2023 року.

Уточнений діагноз: ВТ (28.10.2023), ЗЧМТ, струс головного мозку, гостра реакція на стрес.

В подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних закладах охорони здоров`я.

01.03.2024 року горнізонною військово-лікарьскою комісією була видана довідка № 1219 відповідно до якої сержант ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Діагноз: залишкові явища вибухової травми (28.10.2023) акубаротравми у вигляді суб`єктивного шуму без порушення функції слуху, ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому.

Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

24.03.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом відповідно до якого просив провести службове розслідування щодо подій (вибухової травми), котрі трапилися 28.10.2023 із солдатом ОСОБА_1 , щодо встановлення походження його бойової травми та видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманого 28.10.2023 солдатом ОСОБА_1 .

Листом від 08.04.2024 року № 13/2757-24 Вих відповідач повідомив, що підстав для призначення та проведення службового розслідування щодо подій, які мали місце 28.10.2023 року немає, оскільки від підрозділу, у якому ОСОБА_1 проходив службу, не надходило підтверджуючих даних про вогневе ураження ворогом місцевості, де перебував військовослужбовець у зазначений період 28.10.2023.

Листом від 20.10.2024 року № 13/Р-647/666 відповідач надав відповідь на на звернення позивача від 20.09.2024 № РУ-17820145 та повідомив, що у зв`язку з відсутністю бойового донесення, яке є необхідним для складання довідки про обставини травми, згідно пункту 1 підпункту 3 Наказу №508 АДПСУ від 20.07.2023, витяг з журналу бойових дій та відомості первинної медичної карти (форма 100) не надають достатніх правових підстав для видачі довідки про обставини травми.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, щодо відмови у наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оскільки до суду надані належні та допустимі докази того, що позивач 28.10.2023 отримав поранення внаслідок вибухової травми під час виконання ним бойового завдання, про що наявні записи у журналі бойових дій третьої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування № 1 на виконання бойових (спеціальних) завдань та підтверджується первинною медичною карткою форми №100 від 29.10.2023 року.

Крім того, позивач у період з 30.10.2023 по 10.11.2023, з 29.11.2023 по 06.12.2023 та з з 20.12.2023 по 17.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у різних закладах охорони здоров`я.

Посилання відповідача на відсутність в журналі бойових дій та іншій службовій документації відсутні підтверджуючі дані про вогневе ураження ворогом місцевості, де перебував військовослужбовець у зазначений період судом не приймаються, оскільки на позивача, як військовослужбовця Державної прикордонної служби, не покладається обов`язок щодо вчасного бойового донесення до вищестоящого командування, яке відноситься до компетенції інших осіб, та не може слугувати підставою для відмови позивачу видачі довідки про обставини травми.

Суд, установивши фактичні обставини справи, обставини отримання позивачем поранення, проаналізувавши наведені вище норми законодавства України, вважає, що обов`язок складення відповідної довідки має покладатись на Військову частину НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, де позивач проходить службу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання війьскову частина НОМЕР_1 провести службове розслідування щодо поранення військовослужбовця ОСОБА_1 .

Проведення службових розслідувань у разі нещасного випадку (отримання поранення каліцтва) в Державній прикордонній службі Регулюється Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704 (далі Інструкція № 199).

Відповідно до п. 1, 3 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 199 Інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.

У paзi якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться.

Судом у даній справі встанолвено, що травма (поранення, контузія, каліцтво) позивача спричинена саме діями противника, а тому службове розслідування не проводиться.

Врховуючи навдене вище, суд відмовляє у задоволнні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом:

визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402;

зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми, що пов`язана із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) видати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) довідку про обставини травми, що пов`язані із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Суддя М.М. Крилова