Справа № 440/8542/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/8542/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом /а.с. 48-52/ до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач, Київський ВДВС), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання дій з оформлення подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів до бюджету щодо коштів виконавчого збору, сплачених ОСОБА_1 у розмірі 209000,00 грн та 4702,50 грн;

зобов`язати відповідача відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, подання до Управління Державної казначейської служби України про повернення коштів виконавчого збору у розмірі 209000,00 грн та 4702,50 грн на користь ОСОБА_1 .

Позов обґрунтований посиланням на те, що на виконанні у державного виконавця Київського ВДВС перебували виконавчі провадження №№ 73674486 та 73674483 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 13.11.2023 Полтавським районним судом Полтавської області у цивільній справі №545/1205/22 на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023. У ході виконавчого провадження з позивача, як боржника, стягнуто виконавчий збір загалом у розмірі 213702,50 грн. Однак, після повного фактичного виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 її скасував Верховний Суд, внаслідок чого ОСОБА_1 звернувся до Київського ВДВС із заявою щодо формування подання до Державної казначейської служби на повернення з бюджету виконавчого збору. Оскільки відповідач відмовив у складенні подання про повернення коштів, позивач звернуся до суду з цим позовом.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 64-65/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що дії, а також постанови державного виконання щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору є правомірними, а подальше скасування судового рішення, у ході виконання якого з боржника стягнутий виконавчий збір, не має правовим наслідком повернення стягнутих коштів.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.06.2023 у справі №545/1205/22 за позовом заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Щербанівської сільської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, стягнення отриманого за правочинами у дохід держави відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

18.10.2023 Полтавський апеляційний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області задовольнив частково. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.06.2023 скасував, ухвалив нове рішення по суті заявлених вимог. Позов заступника керівника Полтавської обласної прокуратури задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 у дохід держави кошти, отримані на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.05.2021, у сумі 2090000,00 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 47025,00 грн за подачу апеляційної скарги.

На виконання постанови Полтавського апеляційного суду Полтавський районний суд Полтавської області 13.11.2023 видав виконавчі листи №545/1205/22 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 2090000,00 грн та 47025,00 грн.

На виконанні у державного виконавця Київського ВДВС перебували виконавчі провадження №№ 73674486 та 73674483 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 13.11.2023 Полтавським районним судом Полтавської області у цивільній справі №545/1205/22.

У виконавчому провадженні №73674486 державним виконавцем прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 209000,00 грн, а у виконавчому провадженні №73674483 - постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4702,50 грн.

Платіжними інструкціями від 08.01.2024 №№ 817, 828 на рахунок Київського ВДВС перераховані кошти у розмірі 4702,50 грн та 209000,00 грн відповідно, призначення платежу - виконавчий збір, ОСОБА_1 , 545/1205/22 /а.с. 71, 72/.

10.01.2024 державним виконавцем прийняті постанови про закінчення виконавчого провадження №№ 73674486 та 73674483 згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.03.2024 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови; постанову Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 в частині вирішення позовних вимог про стягнення в дохід держави отриманих на підставі договорів купівлі-продажу коштів та стягнення в дохід держави в особі територіальної громади спірної земельної ділянки скасовано, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.06.2023 в частині вирішення цих вимог змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Черчика Вячеслава Петровича про поворот виконання судового рішення у справі №545/1205/22 - задоволено. У порядку повороту виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі №545/1205/22 стягнуто з Держави на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2090000,00 грн; у порядку повороту виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі №545/1205/22 стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 47025,00 грн /а.с. 75-77/.

Поряд з цим, 29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до заступника начальника Київського ВДВС із заявою про повернення виконавчих зборів, у якій просив повернути на користь ОСОБА_1 сплачений виконавчий збір у розмірі 209000,00 грн та 4702,50 грн /а.с. 66-68/.

Листом Київського ВДВС від 27.05.2024 вих.№70396 позивача повідомлено, що в період перебування на виконанні виконавчих проваджень судове рішення, на підставі якого видані виконавчі документи, було чинне і не скасоване; кошти внесені на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби після початку примусового виконання, а тому підстави для повернення виконавчого збору відсутні.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У силу частини першої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У силу частини другої цієї статті виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

А відповідно до частини четвертої зазначеної статті державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною сьомою статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується наявності підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України виконавчого збору, стягнутого з ОСОБА_1 у ході виконавчих проваджень №№ 73674486 та 73674483.

За обставин справи, що розглядається, виконавчий збір з позивача стягнуто у ході примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі №545/1205/22, що скасована постановою Верховного Суду від 27.03.2024.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу наведеної норми для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність таких умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Тобто обов`язковими передумовами є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Суд зауважує, що скасування судового рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір, є підставою для повернення відповідних коштів у силу частини сьомої статті 27 Закону №1404-VІІІ, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Оскільки відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні виконавчого збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають поверненню саме з Державного бюджету України.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання зазначеної статті Бюджетного кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджений Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, положення якого встановлюють порядок взаємодії державних органів (казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету) /надалі - Порядок №787/.

У силу абзаців першого та другого пункту 5 розділу І Порядку №787 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Міністерство юстиції є органом, який відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" зобов`язаний забезпечувати відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до пункту 7 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.

Тож повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Тобто на відповідача покладено обов`язок здійснювати контроль за справлянням спірних коштів до державного бюджету.

За вищевикладених обставин, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для повернення з Державного бюджету України коштів, сплачених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Київського ВДВС та зарахованих до Державного бюджету України як виконавчий збір, стягнутий з позивача у виконавчих провадженнях №№ 73674486 та 73674483.

Суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

За обставин справи, що розглядається, позивач звернувся до заступника начальника Київського ВДВС із заявою про повернення виконавчого збору, однак відповідач, всупереч наведених вище положень чинного законодавства, відмовив у її задоволенні та не вчинив дій, спрямованих на підготовку подання про повернення виконавчого збору з Державного бюджету України.

Підсумовуючи вищевикладене суд констатує, що сукупність встановлених у цій справі фактичних обставин свідчить про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо оформлення подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів до бюджету щодо коштів виконавчого збору, сплачених ОСОБА_1 у розмірі 209000,00 грн та 4702,50 грн.

У силу приписів пункту 4 частини першої статті 5, пункту 4 частини другої статті 245 КАС України ефективним способом захисту порушеного права позивача від вищезгаданої бездіяльності органу державної виконавчої служби є зобов`язання відповідача скласти відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, подання до уповноваженого органу Державної казначейської служби України про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України коштів виконавчого збору у розмірі 209000,00 грн та 4702,50 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 59, 60/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на ухвалення рішення суду про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо оформлення подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів до бюджету щодо коштів виконавчого збору, сплачених ОСОБА_1 у розмірі 209000,00 грн (двісті дев`ять тисяч гривень) та 4702,50 грн (чотири тисячі сімсот дві гривні п`ятдесят копійок).

Зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скласти відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, подання до уповноваженого органу Державної казначейської служби України про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України коштів виконавчого збору у розмірі 209000,00 грн (двісті дев`ять тисяч гривень) та 4702,50 грн (чотири тисячі сімсот дві гривні п`ятдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (; вул. Української Повстанської Армії, 29, м. Полтава, Полтавська область, 36039).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА