Справа № 420/36388/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу серія ПШ №021993 від 27.11.2023 року, складену в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Золотарьовим Сергієм, щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000 грн.

Ухвалою від 01.01.2024 року (суддя ОСОБА_2 ) судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.06.2024 року звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Свиді Л.І.

Ухвалою від 26.06.2024 року судом прийнято до провадження справу та наданий відповідачам строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповідей на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що він жодного порушення правил перевезення вантажів не вчиняв, а винесена постанова не відповідає дійсним обставинам справи, підлягає визнанню протиправною і скасуванню, оскільки уповноваженою особою, яка розглядала справу про накладення адміністративно-господарського штрафу 27.11.2023 року проігноровано наявність чинного на день перевірки дозволу на перевезення вантажу, який перевищує встановлені габаритні нормативи. На думку позивача, наявність дозволу №2023-390 НГ виключає склад правопорушення, який йому інкриміновано, та відповідно його протиправно притягнуто до відповідальності зі стягненням адміністративно-господарського штрафу.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачі позов не визнають та вказують, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закон України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу). Відповідач зазначає, що наявність в матеріалах справи дозволу не спростовує факту виявленого порушення, адже рух транспортного засобу не здійснювався за маршрутом відповідно до дозволу, дозвіл не було надано під час проведення перевірки.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1, пп. 1, 3 п. 4, пп. 57 п. 5 «Положення про Державну службу з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з п. 15 «Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

На виконання своїх повноважень, 16.10.2023 року о 10.40 год. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області за місцем перевірки: м. Київ, проспект Бажана, 1п, згідно направлення на перевірку №000488 від 12.10.2023 року здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 , за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №011987, яким встановлено порушення абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 30 % під час перевезення неподільного вантажу, а саме ширина - 3,90 м (2,60 м), висота - 4,30 м (4,0 м), довжина - 26,10 м (22,0 м).

На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №011987 від 16.10.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ021993 від 27.11.2023 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000 грн.

Позивач не погодився із правомірністю постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1, ч. 3, 14 ст. 6 Закон України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 8 «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Відповідно до п. 22.5 «Правил дорожнього руху» рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів: ширина: 2,6, сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху 3,75; висота від поверхні дороги: 4, транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією 4,35; довжина: вантажного автомобіля 12, автопоїзда 22, автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75, маршрутного транспортного засобу 18,75; виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу 2; фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль 18 14; трьохвісний автомобіль 25 (26)* 21; чотирьохвісний автомобіль 32 24, чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 24; комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 24; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 24; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 24; автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 24; навантаження на вісь: на одинарну вісь 11,5 7; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 7; від 1 до 1,3 метра 16 10; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 10,5; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 11,5; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 11,5; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 11,5. На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 13, понад 1,3 до 1,4 метра 24 14.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Згідно положень п. 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, водій транспортного засобу у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень повинен мати при собі дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема в даному випадку дозволу у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень, до осіб, які здійснюють їх перевезення, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки 16.10.2023 року у водія був відсутній дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень, що дає право на рух автомобільними дорогами України, який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» повинен знаходитись у водія.

Представник позивача в позові вказує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 27.11.2023 року пред`явив фотокопію дозволу №2023-390НГ на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який був чинним з 16.10.2023 року по 14.11.2023 року, а водій ОСОБА_3 16.10.2023 року пояснив, що насправді такий дозвіл є, однак він не може його надати спеціалістам Укртрансбезпеки через поважні причини: телефон вийшов з належного стану роботи і фотокопія наявного дозволу не могла відкритись для пред`явлення і огляду працівникам органу нагляду (контролю).

Однак, суд критично оцінює такі доводи представника позивача в обґрунтування позову, оскільки з акту перевірки вбачається, що водій під час перевірки не надав вказаного документу, а його наявність в силу приписів вказаних законодавчих норм була обов`язковою через перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень.

Суд зазначає, що надані позивачем під час розгляду справи документи жодним чином не спростовують та не змінюють встановлених на місці події фактичних обставин, які зафіксовані в акті проведення перевірки, та не створюють для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелюють зафіксованих в акті обставин та порушень.

Таким чином, вказана позивачем інформація та надані документи жодним чином не підтверджують наявність у водія дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень на момент проведення посадовими особами відповідача перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не наведено жодних відомостей про те, чи був присутній (або відсутній) в момент розгляду справи 27.11.2023 року у ОСОБА_1 дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, на належний йому автомобіль RENAULT, НОМЕР_1 , причіп: ОДАЗ, НОМЕР_3 , який перевозив вантаж: техніка, та щодо якого було складено акт від 16.10.2023 року №АР 011987 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

Однак, суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки постанова повністю відповідає вимогам, що передбачені до її змісту положеннями «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті».

Крім того, вказані доводи жодним чином не спростовують та не змінюють встановлених на місці події фактичних обставин, які зафіксовані в акті проведення перевірки, та не створюють для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелюють зафіксованих в акті обставин та порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Суд встановив, що власником транспортного засобу марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1.10 «Правил дорожнього руху» власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

З урахуванням зазначеного, позивач є автомобільним перевізником і як наслідок несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів.

За таких обставин, уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки відносно позивача як автомобільного перевізника вантажу.

Відтак, відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача №ПШ021993 від 27.11.2023 року у розмірі 51000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (пл. Бориса Дерев`янка, буд. 1, м. Одеса, 65008), Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу серія ПШ №021993 від 27.11.2023 року, складену в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Золотарьовим Сергієм, щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА