Справа № 650/4439/24
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 650/4439/24
провадження № 2-а/650/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Завістовської Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В вересні місяці 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн скасувати; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 закрити.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 16 серпня 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 щодо нього було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП на підставі якого того ж дня винесено постанову за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Притягнення до адміністративної відповідальності позивач вважає незаконним, оскільки постанова винесена без належних та допустимих доказів та із порушенням процедури розгляду справи.

На судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Петренко Н.О., просили задовольнити заявлені позовні вимоги згідно з підставами зазначеними у позові.

На судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення розгляду справи не клопотав.

Вислухавши позивача, його представника, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 16 серпня 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення на підставі якого 16 серпня 2024 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Відповідно до даної постанови 16 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився позивач по справі із заявою про взяття на облік. Так, відповідно до оскаржуваної постанови згідно Закону України «Про військовий облік і військову службу» чоловіки які досягли 25-ти річного віку мають особисто з`явитися у ТЦК та СП за місцем свого проживання для постановки на військовий облік.

Згідно із п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2).

При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений. Відповідно до абзацу 1 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Так, на підставі зазначених вище обставин із аналогічним обґрунтуванням відповідачем по справі було розглянута справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та постановою по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 КУпАП від 16 серпня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 16 серпня 2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення, за частиною 2 статті 210 КУпАП на підставі якого 16 серпня 2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Згідно оскаржуваної постанови позивач порушив правила військового обліку, оскільки він «лише 16 серпня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття на облік», оскаржувана постанова не містить конкретизації дати до якої позивач повинен був звернутися з зазначеною заявою, а містить посилання на факт звернення лише 16 серпня 2024 року, що не вказує на чіткий склад порушення, що суд самостійно встановлювати не має права, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, оскаржувана постанова має посилання на порушення норм Закону України «Про

військовий облік і військову службу». Проте не зазначено, яка саме стаття порушена позивачем по справі. При цьому даний закон має загалом 45 статей. В оскаржуваній поставі міститься посилання на п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 та на абзацу 1 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який є додатком 2 до зазначеного Порядку. Проте дані норми місять порядок взяття на облік військовозобов`язаних громадян, а не норми які начебто порушив позивач та які є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідачем в оскаржуваній постанові не конкретизовано норми які порушені позивачем по справі.

Ст. 210 КУпАП передбачено порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а ч.2 цієї статті передбачає повторність вчинення такого правопорушення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, позивачу ОСОБА_1 , повторність вчинення адміністративного правопорушення не інкримінується. Крім того санкцією ч.2 ст. 210 КУпАП передбачено покарання у вигляді штрафу у розмірі від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тоді як до особи яка притягається до відповідальності застосовано штраф у розмірі 17 000 грн, що складає тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на постанову відповідно до якої вказану особу протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 210 КУпАП.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед слід керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує свою провину у вчиненні правопорушення, натомість відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, а суб`єкт владних повноважень належними, допустимими та достатніми доказами не довів протилежного, хоча обов`язок доказування покладається саме на нього, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд прийшов висновку, що відповідач не довів суду, що при винесені оскаржуваної постанови щодо позивача діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тобто при винесенні оскаржуваної постанов по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, провина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись вищенаведеними положеннями КАС України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений позивачем судовий збір у сумі 484,48 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 24 січня 2025 року.

Суддя: _______________ О.О. Сікора