Справа № 160/28717/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність податкових повідомлень-рішень відповідача, прийнятих стосовно позивача. Позивач зазначає, що одне з оскаржених податкових повідомлень-рішень фактично дублює інше, при цьому податок обчислено невірно: за неналежною ставкою та без врахування неповної тривалості володіння позивачем відповідним об`єктом в 2023 році. Також в наявності податкове повідомлення-рішення щодо квартири, площа якої свідчить про те, що податок за неї сплачуватися не повинен.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
02 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що розрахунок податку проводився в автоматичному режимі, одне з ППР дійсно сформоване помилково. Площа об`єкта оподаткування визначалася згідно державних реєстрів, ставка податку обрана згідно рішень міської ради. Наголошує на праві позивача звертатися до контролюючого органу для проведення звірки даних, однак з відповідними заявами позивач не зверталася.
04 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Наводить аргументи щодо невірно обраної відповідачем ставки податку.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно наданої позивачем інформаційної довідки від 04.10.2024 року №397889991 позивачу на праві спільної часткової власності належало відповідне нежитлове приміщення РНОНМ: НОМЕР_2 , однак речове право припинено 13.03.2023 року, внесено до реєстру 14.03.2023 року. Право існувало на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.12.2016 року №4871.
Вказане узгоджується з наданим позивачем Актом приймання-передачі нерухомого майна від 13.03.2023 року, згідно якого позивач передала як майновий внесок (частку) до статутного капіталу ТОВ «ПРОМ-ОРЕНДА» 1/2 частку, зокрема, нежитлового приміщення, стосовно якого прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення (п. 1.2.).
Вважаючи винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення щодо вказаного об`єкту нерухомого майна протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з пп. 14.1.129-1., 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Розділом XII Податкового кодексу України врегульовано сплату платниками податків податку на майно.
Згідно пп. 265.1.1. п. 265.1. ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
За пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За пп. 266.3.1., 266.3.2. п. 266.3. ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності
Згідно з пп. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп «а» пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
За пп. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно з пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Водночас, перебіг таких строків зупинявся Законом №2120-IX згідно п. 102.9. ст. 102 Податкового кодексу України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За пп. 266.7.4. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цього Кодексу.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Аргументами позивача щодо протиправності даних податкових повідомлень-рішень були твердження про неналежний розрахунок розмір фактичної частки, яка перебуває у власності позивача та складає 73,50 кв.м.
Так, в усіх трьох податкових повідомлень-рішень податок визначено з площі 147 квадратних метрів, однак об`єктом оподаткування є лише належна позивачу частка відповідного об`єкту, площа якого (база оподаткування) складає 73,50 метрів квадратних, згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2016 року.
Отже, наявні правові підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень у відповідній частині.
Також позивач посилалась на невірно обрані відповідачем ставки податку. В тексті позовної заяви вказано, що до податку за 2021 та 2022 рік помилково застосовано ставку 1,0% замість 0,5%.
Ці твердження судом відхиляються як необґрунтовані, адже зі змісту податкових повідомлень-рішень за 2021 рік та за 2022 рік вбачається, що в стовпчиках 9 вказано ставку 0,5%, з якої при цьому і здійснено обчислення.
Також позивач навів аналогічний аргумент щодо податкового повідомлення-рішення за 2023 рік, що відповідає дійсності, адже як в стовпці 9 вказано, так і фактично при обчисленні використано ставку податку 0,75%.
Так, ставки податку на 2023 рік затверджені рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2022 року №2/24. Приміткою №4 вказано, що межі зон визначаються рішенням міської ради.
Таким рішенням є рішення від 14.12.2022 року №6/31, спосіб його викладу повторює виклад рішення від 08.12.2021 року №10/13, в якому статус вулиці Ударників визначено за залишковим принципом - вона належить до зони №3, для якої ставка податку складає 0,37%.
Як наслідок, наявні правові підстави для часткового скасування податкового повідомлення-рішення за 2023 рік також і щодо ставки податку.
Розмір податку первинно обчислено як 6000,00 (мінімальна заробітна плата) * 0,5% (ставка податку) * 147 (площа всього об`єкту).
Водночас, належною формою обчислення розміру податку є 6000*0,5%*73,5 = 2205,00 грн.
Отже, податкове повідомлення-рішення за 2021 рік скасовується на суму 2205,00 грн.
Як наслідок, податкове повідомлення-рішення за 2022 рік скасовується на суму 2388,75 грн.
Як наслідок, вірною формулою обчислення податку є 6700*0,37%*73,5 = 1822,06 грн (ставка податку за рік), після чого належить зробити перерахунок податку на 2 місяці:
1822,06/12*2 = 303,68 грн.
Отже, податкове повідомлення-рішення за 2023 рік скасовується на суму 927,45 грн.
Щодо посилань сторін на помилково сформоване податкове повідомлення-рішення від 27.02.2023 року суд зауважує, що факт формування податкового повідомлення-рішення, а також обізнаність позивача про нього є достатньою підставою для висновку про можливість його оскарження в судовому порядку.
Позивач зазначав, що площа квартири в 45,80 метрів квадратних свідчить про відсутність підстав для сплати податку.
Відповідач у відзиві жодні доводи з цього питання не висловив.
Зі змісту даного податкового повідомлення-рішення (стовпчик №7) вбачається, що відповідач при вирішенні питання про застосування пільг по сплаті майнового податку за об`єкт житлової нерухомості виходив з загальної площі належних позивачу об`єктів нерухомості.
Як пп «а» пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 Податкового кодексу України, так і п. 1.1. додатку №2 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №12/27 передбачено пільгу щодо сплати майнового податку в наявній юридичній ситуації база оподаткування зменшується на 60 квадратних метрів.
Водночас, за пп. «б» п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Відповідачем згідно викладу вказаного податкового повідомлення-рішення пільга не була застосована (стовпчик 8 відсутній), докази наявності у позивача об`єктів житлової нерухомості сумарною загальною площею, вказаною в стовпчику №7 податкового повідомлення-рішення відповідачем не надано, надана відповідачем інформаційна довідка також спростовує зазначену відповідачем величини, докази наявності майна відповідною площею на 2023 рік відповідачем не надані.
З цих підстав дане податкове повідомлення-рішення належить скасувати повністю, оскільки відсутні докази застосування при визначенні податкового зобов`язання пільги, встановленої законодавством.
Додатково слід зазначити, що в наданій самим відповідачем інформаційній довідці від 08.11.2024 року наявні відомості, що позивач не була власником квартири протягом всього року, оскільки 13.03.2023 року право власності позивача було припинено. При цьому в наявності відомості про існування спільної часткової власності, однак жодні пояснення з цього питання відповідачем не надані.
Суд підкреслює, що відповідач має обов`язок зважати на такі відомості, адже відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Таким чином, відповідач мав в своєму розпорядженні безперешкодний доступ до відомостей, необхідних для належного визначення платника податку, однак такими відомостями не скористався.
Суд зауважує, що саме таке правозастосування є належним та забезпечує належний баланс учасників спірних правовідносин, адже необізнаність відповідача про юридично значущі обставини не може зумовлювати порушення законодавства щодо платника податку, в т.ч. не повинно призводити до того, що через відсутність певних відомостей особа, яка не є платником податку, сплачує такий податок, при цьому особа, яка стала новим власником майна, має податковий обов`язок того ж обсягу. В підсумку дві особи сплатять майновий податок за березень-грудень 2023 року. Також за наявного нормативно-правового регулювання відповідач не позбавлений можливості визначити податкове зобов`язання дійсному власнику об`єкта оподаткування, що забезпечить виконання кожним суб`єктом податкових зобов`язань в тому обсязі, що покладено на них законодавством.
Твердження ж відповідача про його право розраховувати на актуальність наявних у нього відомостей належить оцінювати з урахуванням того, що ініціювання звірки є правом платника податку, а діяти розсудливо, добросовісно, з використанням наявних повноважень та пропорційно є обов`язком відповідача. Змістовні пояснення щодо невикористання відомостей державних реєстрів відповідачем не надані.
При цьому положеннями п. 266.8. ст. 266 Податкового кодексу України врегульовано наслідки зміни власника об`єкта оподаткування, а згідно пп. 266.8.2. цієї норми права відповідач мав би принаймні після формування довідки від 08.11.2024 року застосувати відповідну юридичну процедуру, чого не зробив.
В свою чергу зміст пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України передбачає проведення детальних розрахунків та встановлення платника, якому належить надіслати податкове повідомлення-рішення.
В своїй сукупності вказане свідчить про наявність підстав для скасування цього податкового повідомлення-рішення в повному обсязі.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1214,00 грн, що підтверджується квитанцією від 28.10.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимоги.
Первинно суд зазначає, що належним розміром судового збору є 1211,20 грн, в зв`язку з чим саме відносно цієї величини належить визначати відповідну частку, що підлягає відшкодуванню. Сплачена сума понад цю величину є надмірною сплаченою.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко