Справа № 520/24056/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 січня 2025 року Справа № 520/24056/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини № НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини № НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина № НОМЕР_2 ) лейтенанта ОСОБА_2 № 2693 від 01.08.2024 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було допущено протиправні дії, які полягають у прийнятті рішення № 2693 від 01.08.2024 про відмову в перетині державного кордону України, незважаючи на те, що позивачем було надано всі необхідні документи, які надають йому це право. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач 11.09.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з п.2-8 Правил №57 дійсно передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності 1) відповідних рішень про виїзд за межі України, 2) виконання правил перетину державного кордону України та 3) за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека. Відповідно до розділу 3 ч. 1 п. абз. 2 Інструкції з проведення аналізу ризиків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.12.2017 № 10007, визначаються наслідки реалізації загрози для сфери безпеки державного кордону, у тому числі, наслідки, що впливають на пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів, на порядок організації служби прикордонних нарядів тощо. Тобто, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з метою оцінки ризиків, у ході перевірки документів для встановлення підстав на право перетинання державного кордону України, під час процедури прикордонного контролю окрім здійснення перевірки документів, проводять опитування осіб, котрі прямують через державний кордон для підтвердження мети такої поїздки з наданих на паспортний контроль документів. Відповідач зазначає, що недостатньо лише самого факту наявності документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, оскільки підтвердження мети поїздки є невід`ємною складовою здійснення прикордонного контролю, а тому надання дозволу на перетин державного кордону України є можливим після усіх необхідних заходів здійснення прикордонного контролю. Надані позивачем 01.08.2024 документи не дали змогу уповноваженій особі, яка здійснювала прикордонний контроль у пункті пропуску через державний кордон України, прийняти рішення про надання дозволу на перетин державного кордону України позивачу, тому прийняте рішення про відмову в перетині кордону є правомірним.

17.09.2024 року до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 01.08.2024 позивач прибув до Міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосин» з метою здійснити перетин державного кордону на виїзд з України задля доставлення нової партії гуманітарної допомоги, яка мала включати медичні засоби, санітарно гігієнічні засоби, військовий одяг, продукти харчування, що підтверджується листом Широкінської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 30.07.2024.

Для підтвердження наявності законних підстав для перетину державного кордону України позивачем інспектору надано наступні документи: - паспорт громадянина для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 ; - військовообліковий документ; - супровідний лист № 01-48юр/961 від 30.07.2024 від Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в якому зазначено перелік гуманітарної допомоги, яка планувалося доставити; - наказ виконувача обов`язків голови Запорізької обласної військової адміністрації № 77 від 26.07.2024 про надання права на виїзд за межі України; - лист № 08-48/3464 від 26.07.2024 голови Запорізької обласної військової адміністрації до Адміністрації Державної прикордонної служби України про надання права виїзду за межі України; - лист ГУ ДПС у Харківській області від 05.01.2024 про включення позивача до Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації; 3 - лист запрошення від неурядової організації «Об`єднання українців в Польщі» для волонтера ОСОБА_1 для отримання зібраної гуманітарної допомоги від 02.03.2024; - довідка від неурядової організації «Об`єднання українців в Польщі» про те, що позивач співпрацює з вказаною організацією з питань збору, організації та транспортування гуманітарної допомоги від 02.03.2024; - сформована в автоматизованому Реєстрі гуманітарної допомоги електронна декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (унікальний код 4023914), загальна кількість запланованої до доставки допомоги - 310 кг, серед яких 110 кг медичні матеріали, у тому числі дороговартісні індивідуальні аптечки для військових; - лист потреба від військової частини НОМЕР_5 - лист потреба від Запорізької обласної профспілкової організації атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 20.06.2024; - декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (понад 20 штук).

Начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенантом ОСОБА_3 прийнято рішення № 2693 від 01.08.2024 про відмову в перетині державного кордону України з причин того, що ОСОБА_4 тимчасово обмежений у праві виїзду з України на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 04/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», а також постанови КМУ № 57 з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону так, як не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон або мету своєї поїздки.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Основного Закону.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VІІІ від 12.05.2015 (далі - Закон №389-VІІІ), відповідно до статті 1 якого, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ч.2 ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Пунктом 1 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до п. 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч.1 ст.8 Закону №389-VІІІ.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.6 ч.1ст.8 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII), в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що право особи на вільний перетин державного кордону України, тобто вільне залишення території України, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Правила перетину державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила №57), пунктом 2 яких передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетину державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Пунктами 2-8 Правил №57 визначено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України Про прикордонний контроль.

Суд звертає увагу, що підтвердженням права на перетинання державного кордону на виїзд з України чоловіків-водіїв, волонтерів є сукупність таких умов: зокрема, наявність відповідного рішення про виїзд за межі України, наявність інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 01.08.2024 позивач прибув до Міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосин» з метою здійснити перетин державного кордону на виїзд з України задля доставлення нової партії гуманітарної допомоги, яка мала включати медичні засоби, санітарно гігієнічні засоби, військовий одяг, продукти харчування, що підтверджується листом Широкінської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 30.07.2024.

Для підтвердження наявності законних підстав для перетину державного кордону України позивачем інспектору надано наступні документи: - паспорт громадянина для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 ; - військовообліковий документ; - супровідний лист № 01-48юр/961 від 30.07.2024 від Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в якому зазначено перелік гуманітарної допомоги, яка планувалося доставити; - наказ виконувача обов`язків голови Запорізької обласної військової адміністрації № 77 від 26.07.2024 про надання права на виїзд за межі України; - лист № 08-48/3464 від 26.07.2024 голови Запорізької обласної військової адміністрації до Адміністрації Державної прикордонної служби України про надання права виїзду за межі України; - лист ГУ ДПС у Харківській області від 05.01.2024 про включення позивача до Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації; 3 - лист запрошення від неурядової організації «Об`єднання українців в Польщі» для волонтера ОСОБА_1 для отримання зібраної гуманітарної допомоги від 02.03.2024; - довідка від неурядової організації «Об`єднання українців в Польщі» про те, що позивач співпрацює з вказаною організацією з питань збору, організації та транспортування гуманітарної допомоги від 02.03.2024; - сформована в автоматизованому Реєстрі гуманітарної допомоги електронна декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (унікальний код 4023914), загальна кількість запланованої до доставки допомоги - 310 кг, серед яких 110 кг медичні матеріали, у тому числі дороговартісні індивідуальні аптечки для військових; - лист потреба від військової частини НОМЕР_5 - лист потреба від Запорізької обласної профспілкової організації атестованих працівників органів внутрішніх справ України від 20.06.2024; - декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Суд зазначає, що позивач з метою перетину державного кордону з України прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Устилуг-Зосин» та при проходженні паспортного контролю надав вищевказані перелічені документи. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Водночас, в оскаржуваному рішенні вказано, що позивач не зміг надати на паспортний контроль документи, які дають право на виїзд з України та не підтвердив мети поїздки за кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану.

В матеріалах справи наявні пояснення від 08.09.2024 року ОСОБА_5 , який, зокрема, зазначив, що під час співбесіди громадянин заявив, що являється волонтером та прямує з метою отримання гуманітарної допомоги у вигляді продуктів харчування (в кількості орієнтовно 100 кг) в м. Варшава. На питання відносно доцільності поїздки загальною протяжністю 1600 км відповісти не зміг, в ході спілкування було з`ясовано, що прямує не тільки з метою продовження волонтерської діяльності, а для участі в спортивних заходах за кордоном. Також зазначено, що надати підтвердження подальшої передачі товарів гуманітарної допомоги благодійним організаціям з метою недопущення їх використання у власних потребах або продажу не зміг, відповіді на питання надавав невпевнено.

Крім того, ухвалою суду від 19.09.2024 року було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина № НОМЕР_2 ) відеозапис проходження 01.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 , прикордонного контролю.

На виконання ухвали суду від 19.09.2024 року відповідачем було надано 10.10.2024 року відеозапис, згідно якого було встановлено, що позивачем було передано пакет документів, перелік яких був зазначений в позовній заяві, що відповідачем не заперечується. Також позивач відповідав чітко та обґрунтовано на всі запитання представнику відповідача, що спростовує пояснення від 08.09.2024 року ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу, що визначальним у спірних правовідносинах є встановлення того, чи мав право позивач для перетину державного кордону та чи належним чином це право на час проходження паспортного контролю було ним підтверджено.

Згідно з п.2-8 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Суд наголошує, що Держприкордонслужба та її посадові особи здійснюють свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

Тобто, при виконанні своїх функціональних обов`язків посадовим особам Держприкордонслужби належить уникати прийняття формалізованих рішень, що і було допущено у спірних правовідносинах.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.

Беручи до уваги наведене, оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення суд підкреслює, що відповідач не вказав, з посиланням на норми чинного законодавства, які документи, окрім поданих, повинен був подати позивач при перетині державного кордону України на підставі пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону громадянами України.

Суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України, є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Про обов`язок уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України приймати обґрунтоване рішення про відмову у перетинанні державного кордону також вказано і в частині першій статті 14 Закону України №1710-VI.

Критерій обґрунтованості вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд також вказує на те, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У спірному випадку відсутність в оскаржуваних рішеннях посилань на перелік документів, які позивач не подав для перетину кордону безумовно свідчить про його необґрунтованість. Крім того, в спірному рішенні відсутнє обґрунтування відмови в перетині кордону, які зазначені в наданих поясненнях від 08.09.2024 року ОСОБА_5 , що, поставило позивача у невизначене становище, та позбавило його можливості подати необхідні, на думку державного органу, документи для перетину державного кордону України.

Також суд наголошує, що обґрунтування відмови у перетині кордону, зазначене в пояснення від 08.09.2024 року, у викладеному контексті є дискримінацією особи та її діяльності, як волонтера, що суперечить п. 7 ч.2 ст.2 КАС України.

Резюмуючи викладені висновки суд вважає, що рішення відповідача від 01.08.2024 про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини № НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина № НОМЕР_2 ) лейтенанта ОСОБА_2 №2693 від 01.08.2024 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини № НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 29.01.2025.

Суддя Супрун Ю.О.