Справа № 522/15406/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/15406/21
Головуючий в 1 інстанції: Ковтун Ю.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі - Альонішко С.І.,

за участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа - капрал поліції Яремчук Марія Олександрівна про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області серія ЕАО № 4598146 від 07.08.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що патрульним поліцейським Яремчук М.О. було порушено вимоги ст. 276 КУпАП при складанні 07.08.2021 року на місці вчинення адміністративного правопорушення постанови ЕАО №4598146. Доказів скоєння ним інкримінованого адміністративного правопорушення не було надано під час розгляду справи, що є прямим порушенням його прав, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП. Відсутні поняті при складанні постанови ЕАО №4598146. Окрім цього, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб Трукам 000542, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Але вказана постанова не містить взагалі інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. Патрульним поліцейським Яремчук М.О. не було надано посвідчення приладу вимірювання швидкості руху, інформації про його сертифікацію тощо.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду справи №522/15406/21 судом першої інстанції не застосовані правові висновки Європейського Суду з прав людини від 10.02.1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року, а також висновок Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17. Апелянт зазначає, що у порушення ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення від 07.08.2021 р. не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення, відповідачем не було надано апелянту посвідчення приладу вимірювання швидкості руху, інформації про його сертифікацію тощо, та правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Вказує, що йому також не вказано працівником поліції на можливість скористання правом на захист. Зазначає, що вказані дані мали б бути встановлені співробітниками патрульної поліції за допомогою відповідних засобів, записи про які обов`язково мали б бути занесені до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Проте ці дії також не були виконані, що вказує на протиправність дій патрульних. Вказані порушення не враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення. Апелянт зазначає, що відповідачем були порушені вимоги ст. 276 КУпАП, рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 р. у справі №1-11/2015 при складанні на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідної постанови ЕАО №4598146. Доказів скоєння інкримінованого адміністративного правопорушення не було надано під час розгляду справи, що є прямим порушенням його прав, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, перелічених у ст. 268 КУпАП. Відсутні поняті при складанні постанови ЕАО №4598146. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення у справі №522/15406/21 з порушеннями процесуальних строків, принципів законності, верховенства права та доступу до правосуддя, оскільки Приморським районним судом міста Одеси розглянуто справу №522/15406/21 за правилами спрощеного провадження у строк понад 5 місяців, що є порушенням норм процесуального права.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідачем та третьою особою до суду не надано.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 р. та

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2023 року зупинено апеляційне провадження у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року за клопотанням ОСОБА_1 поновлено провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду у залі судового засідання №8 на 28.01.2025 р. о 10:00.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07 серпня 2021 року інспектором капралом батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Яремчук М.О. було винесено постанову серія ЕАО № 4598146 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Із зазначеної постанови вбачається, що 07 серпня 2021 року о 08 годині 24 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 ПДР України с. Якушинці, Винницького району, Винницької області перевищив швидкість руху на 42 км/год. Рухався зі швидкістю 92 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 7).

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, підтверджено наданими доказами. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2021 року у відношенні позивача було прийнято постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з зазначеної постанови, 07.08.2021 р. о 08:24 апелянт керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45. ПДР України с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області перевищив швидкість руху на 42 км/год. Рухався зі швидкістю 92 км/год., чим порушив п.п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Складена постанова містить посилання на те, що швидкість руху вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCam ТС000542.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

За приписами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно із п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів встановлено, що на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн., передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надав до суду DVD-R диск з відеозаписом та фото.

Підставою для зупинення транспортного засобу позивача та прийняття оскаржуваної постанови стало порушення водієм ОСОБА_1 швидкості на 42 км/год, тобто порушення вимог п.12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), що, у свою чергу, є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, у складеній відповідачем постанові чітко вказано серійний номер, а також назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля - «TruCAM» 000542.

З наданих до суду роздруківки фотознімку з приладу TruCam Сер. № ТС000542 від 07.08.2021, на якому, зокрема, зазначено координати розташування вимірювального приладу в момент фіксації правопорушення, а також оглянутого судом відео-файлу, вбачається, що швидкість транспортного засобу марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначено в 92 км/год.

З огляду на зазначене, з наданих відповідачем до матеріалів справи відеозапису та фотокартки вбачається, факт порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України, що свідчить про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у вигляду штрафу в сумі 340 грн.

При цьому, з наданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що позивачу під час розгляду справи було роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено з фото та відеофіксацією. Позивач погодився, що на відео його автомобіль.

Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справ про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, розгляд даної категорії справ носить спрощений терміновий характер і здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення. Зазначеною процедурою не передбачається відкладення справи та зумовлює учасників процесу до активних дій задля забезпечення повного і об`єктивного її вирішення.

Колегія звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

З урахуванням наведеного колегія суддів критично розцінює доводи апелянта про порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів констатує, що доводи апелянта, стосовно необґрунтованості винесення постанови та відсутності в діях позивача правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

У сукупності зі встановленим дотриманням порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП вказує на правомірність застосування до позивача вказаного штрафу згідно із оскаржуваною постановою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» 14.12.2020 року видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20299, яке чинне до 14 грудня 2021 року стосовно вимірювача швидкості транспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20 № ТС000542 (а.с. 34).

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» №22-01/20299 від 14 грудня 2021 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 № ТС000542 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

Слід зазначити, що, відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Отже, можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Покази приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000542 оцінюються інспектором, як доказ в розумінні ст.251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показники приладу TruCam LTI 20/20, №ТС000542 є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч.4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик