Справа № 380/23924/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань витребування доказів

27 січня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 у якій позивач просить суд:

- скасувати припис командира зведеного підрозділу у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 08.11.2024 року № 1482/3215 про вибуття 9 листопада 2024 року до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача видати документ на підставі якого здійснити повернення солдата ОСОБА_1 в місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, у якому просить суд витребувати у відповідача довідку про місцезнаходження станом на день надання відповіді солдата ОСОБА_1 та чи його місцезнаходження визначено районом ведення воєнних (бойових дій).

В обґрунтування клопотання представник позивача вказав, що 25.11.2024 року ним було скеровано адвокатський запит до відповідача у якому просив надати інформацію (довідку) про місцезнаходження станом на день надання відповіді солдата ОСОБА_1 та чи його місцезнаходження визначено районом ведення воєнних (бойових дій). Представнику позивача надана неповна відповідь від 02.12.2024 року №1482/3488, а саме вказано лише, що позивач не залучений до виконання бойових дій, однак надати інформацію про місцезнаходження ОСОБА_1 не надано мотивуючи це військовою таємницею, що представник позивача вважає неправомірним з боку відповідача. Зазначає, що у нього є труднощі з отриманням документів, які мають значення для повноти вирішення справи.

При постановленні ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої, восьмої, дев`ятої статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суд встановив, що представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 25.11.2024 №б/н щодо надання інформації (довідки) про місцезнаходження станом на день надання відповіді солдата ОСОБА_1 та чи його місцезнаходження визначено районом ведення воєнних (бойових дій).

Листом від 02.12.2024 №1482/3488 відповідач повідомив представника позивача про те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , проходить військову службу за мобілізацією в складі військової частини НОМЕР_1 в місці тимчасової дислокації. До виконання бойових (спеціальних) дій вказаний військовослужбовець не залучений. Відповідач також повідомив про неможливість надати інформацію щодо визначення району воєнних (бойових) дій, де тимчасово дислокується військова частина НОМЕР_1 , в складі якої проходить військову службу ОСОБА_1 , оскільки така інформація є із обмеженим доступом та містить військову таємницю.

Суд звертає увагу, що згідно з приписами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ч.ч. 1, 2 ст. 20 вищенаведеного Закону).

Частинами першою та третьою статті 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм законодавства суд робить висновок, що службова інформація, зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці, належить до інформації з обмеженим доступом і така інформація охороняється законом.

Таким чином, інформація щодо визначення району воєнних (бойових) дій, де тимчасово дислокується військова частина НОМЕР_1 , в складі якої проходить військову службу ОСОБА_1 , належить до інформації з обмеженим доступом і така інформація охороняється законом.

Крім цього, представник позивача у клопотанні про витребування доказів належним чином не обґрунтовує необхідність витребування у відповідача запитуваної інформації, та не вказує обставини, для обґрунтування яких необхідна така інформація.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Керуючись ст.ст. 72-77, 80, 90, 241-246, 250, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 27.01.2025 року.

Суддя Костецький Н.В.