Справа № 520/16785/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 р. Справа № 520/16785/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) від 01.10.2024 року по справі № 520/16785/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії щодо не подання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 14.08.2013 по 06.11.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не подання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 01.06.2016;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії подати до територіального органу Пенсійного фонду України Звіт про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 14.08.2013 по 06.11.2015;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області подати до територіального органу Пенсійного фонду України Звіт про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 01.06.2016.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, рішення просить скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що нею через портал електронних послуг Пенсійного фонду України отримано індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до яких її страховий стаж за період з 01.01.2004 по 31.01.2024 становить лише 7 років та 7 місяців. Інформація про страховий стаж відображена лише з червня 2016 року, що також підтверджується в довідці форми ОК-5. Згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 позивач має безперервний стаж з 14.08.2013 по червень 2016 року - 2 роки 9 місяців (загальний страховий стаж 10 років та 4 місяці). Позивач зазначає, що Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії допущену протиправну бездіяльність щодо неподання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 14.08.2013 по 06.11.2015. Вважає, що відповідачем вчинено допущену протиправну бездіяльність щодо неподання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 01.06.2016.

Головне управління Національної поліції в Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечив та вказав, що рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 судом встановлено наступні відомості:

- з 14.08.2013 позивача прийнято на службу в ОВС ХМУ ГУ МВС України в Харківській області згідно наказу ГУМВС № 313о/с від 13.08.2013 (запис № 1);

- з 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ наказом № 622 о/с (запис №2);

- з 07.11.2015 позивач прийнята на службу в поліцію з 07.11.2015 в ГУНП в Харківській області згідно наказу ГУНП в Харківській області № 44 о/с від 07.11.2015 (запис № 3);

- з 17.01.2017 позивач звільнена зі служби в поліції згідно наказу № 30 о/с (запис № 4).

За період проходження служби в органах внутрішніх справ України з 14.08.2013 по 06.11.2015 та за період проходження служби в органах Національної поліції України з 07.11.2015 по 17.01.2017 позивач отримував грошове забезпечення.

Відповідно до роздруківки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наявної в матеріалах справи, страховий стаж позивача в період з 01.01.2004 по 31.01.2024 складає 7 роки 7 місяців 0 днів.

Відповідно до довідки ОК-5, наявної в матеріалах справи, вбачається наявність відомостей про виплачену позивачу заробітну плату, починаючи з червня 2016 року.

Представник позивача звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії з адвокатським запитом вих. № 21 від 11.05.2024, в якому просив надати інформацію, зокрема, про те, чи підлягала ОСОБА_1 у період з 14.08.2013 по 06.11.2015 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а також щодо подання ГУНП в Харківській області інформації про податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь ОСОБА_1 у період з 14.08.2013 по 06.11.2015 до Державної податкової служби України та щодо подання ГУНП в Харківській області звіту про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення про застраховану особу ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України. (а.с. 24-26)

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області листом від 06.06.2024 № 108аз/119-29/01-2024 у відповідь на адвокатський запит зазначило, що за час проходження служби за період з 14.08.2013 по 06.11.2015 ОСОБА_1 підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, страхові внески (єдиний внесок) з грошового забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства нараховувались та сплачувались ГУНП в Харківській області. ГУНП в Харківській області своєчасно надавало до контролюючих органів податкову звітність за період з 14.08.2013 по 06.11.2015, а саме податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ). Оскільки ХМУ ГУМВС України в Харківській області своєчасно надавало звіт за формою № 1ДФ до контролюючих органів, підстави для подачі звітів про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.08.2013 по 06.11.2015 відсутні. (а.с. 27-28)

Представник позивача також звернувся до ГУНП в Харківській області з адвокатським запитом вих. № 19 від 01.05.2024, в якому просив надати інформацію, зокрема, про те, чи підлягала ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 17.01.2017 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а також щодо подання ГУНП в Харківській області інформації про податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 17.01.2017 до Державної податкової служби України та щодо подання ГУНП в Харківській області звіту про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення про застраховану особу ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України. (а.с. 21-23)

ГУНП в Харківській області листом від 06.06.2024 № 107аз/119/05/29-2024 у відповідь на адвокатський запит зазначило, що за час проходження служби за період з 07.11.2015 по 07.01.2017 ОСОБА_1 підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, страхові внески (єдиний внесок) з грошового забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства нараховувались та сплачувались ГУНП в Харківській області. ГУНП в Харківській області своєчасно надавало до контролюючих органів податкову звітність за період з 07.11.2015 по 17.01.2017, а саме податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ). Оскільки ГУНП в Харківській області своєчасно надавало звіт за формою № 1ДФ до контролюючих органів, підстави для подачі звітів про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 17.01.2017 відсутні. (а.с. 31-32)

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії щодо неподання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 14.08.2013 по 06.11.2015 та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не подання звіту до територіального органу Пенсійного фонду України про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 01.06.2016, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин судом не встановлено бездіяльності з боку Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії. А права позивача в спірних правовідносинах не є порушеними та позивачем не доведено наявності протиправності в діях або бездіяльності відповідачів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування, регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 березня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частин першої, другої, статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Статтями 11, 14 Закону № 1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та страхувальників.

Військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового та начальницького складу включено до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, Законом України від 03 квітня 2007 року № 857 «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», доповнивши статтю 11 пунктом 17.

Частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV установлено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Наведеними правовими нормами визначено обов`язок роботодавця щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески (персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб), правила зарахування органами Пенсійного фонду відповідних періодів до страхового стажу у цілях призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 19 частини другої статті 64 Закону № 1058-IV, виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана вести відповідно до законодавства реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та у складі цього реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи пенсійного страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 (далі - Закон № 2464-VI), дія якого відповідно до статті 2 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (пункт 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

За змістом положень статті 16 Закону № 2464-VI, Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

У свою чергу до обов`язків Пенсійного фонду та його територіальних органів стосовно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру відносяться: забезпечення своєчасного внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснення контролю за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру (частина перша статті 14-1 Закону № 2464-VI).

Згідно із частиною шостою статті 20 Закону № 2464-VI, зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Колегія суддів також враховує, що постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562; у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1; далі - Положення № 10-1). Це Положення визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 10-1, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Нормами пункту 2 розділу ІІ Положення № 10-1 визначено, що у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 3 розділу IV Положення № 10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Положення № 10-1, у разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником. У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, наведені правові норми дають підстави вважати, що законодавцем встановлений послідовний алгоритм дій щодо внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб, змін та уточнень, згідно з яким органи Пенсійного фонду України вносять такі лише на підставі даних (звітності) наданих страхувальником (роботодавцем) чи його правонаступником та здійснюють контроль за достовірністю таких.

З 01 червня 2016 року пунктом 9 розділу IV Порядку формування та надання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 11 квітня 2016 року № 441), визначено формування та подання до органів доходів і зборів страхувальниками, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, відомостей про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у розрізі кожної застрахованої особи у звітному місяці.

Абзацами шістнадцятим, сімнадцятим підпункту 27 пункту 19 розділу I Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII) пункт 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058 викладено у такій редакції: «Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України. Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.».

Абзацом четвертим підпункту 3 пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України визначити порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року стосовно військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських.

Відповідно до абзаців шістнадцятого, сімнадцятого підпункту 27 пункту 19 розділу I та абзацу четвертого підпункту 3 пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2148-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 770 (чинна з 28 серпня 2019 року) затверджено: 1) Порядок зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 року; 2) Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р., необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським (далі - Порядок № 770).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 770, цей Порядок установлює механізм, форму та строки подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - територіальні органи Пенсійного фонду України) необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р. у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб).

За приписами пункту 3 Порядку № 770, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8ДР і №1ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8ДР і № 1ДФ за період, за який подано інформацію.

Крім цього, згідно з пунктом 4 Порядку № 770, у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення, або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів, до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.

Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки: за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року - не пізніше ніж 1 грудня 2019 року; за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року - не пізніше ніж 1 травня 2020 року; за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2011 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 року; за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 року; за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Звіт подається у вигляді електронного документа (через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису). У разі неможливості подання звіту у вигляді електронного документа він подається на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника або уповноваженого органу та скріплений печаткою (за наявності) (подається страхувальником або уповноваженим органом разом із звітом в електронній формі на електронних носіях інформації) (пункт 5 Порядку № 770).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 770, відповідальним за правильність заповнення звітності та достовірність даних є страхувальник або уповноважений орган.

Поряд з тим, пунктами 9, 10 Порядку № 770 передбачено, що на територіальний орган Пенсійного фонду України покладено повноваження щодо звіряння звіту, поданого відповідно до цього Порядку, з поданими страхувальником або уповноваженим органом раніше відомостями щодо кількості осіб і сум грошового забезпечення. А у разі виявлення недостовірних або помилкових відомостей, поданих та/або накопичених в електронних базах даних реєстру застрахованих осіб, не пізніше ніж через два робочі дні орган Пенсійного фонду України повідомляє страхувальнику або уповноваженому органу про виявлення розбіжностей.

Пунктом 13 Порядку № 770 також передбачено, що додаткові документи подаються страхувальником або уповноваженим органом, якщо у звіті не було зазначено застраховану особу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок внесення відомостей про застрахованих осіб до реєстру, дозволяє дійти висновку, що такий обов`язок та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних несе саме страхувальник або уповноважений орган.

У розглядуваній справі суд встановив, що у період з 07 листопада 2015 року по 01 червня 2016 року страхувальником позивача було Головне управління Національної поліції в Харківській області.

Отже, обов`язок подання відомостей про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та іншої інформації, необхідної для обчислення, призначення та здійснення пенсійних виплат та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних покладено саме на страхувальника або уповноважений орган - Головне управління Національної поліції в Харківській області.

При цьому слід врахувати, що відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України.

Тобто Урядом передбачено автоматизований порядок передачі вказаних даних з Пенсійного фонду від органів податкової служби, за умови що інформація про доходи наявна в органах ДПС.

Водночас якщо такі відомості відсутні, то суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком до Порядку № 770.

З системного аналізу наведених вище норм права можна зробити такий висновок: якщо наявні відомості про суми грошового забезпечення, які надійшли з податкової служби, це виключає обов`язок страхувальника подавати звіт до Пенсійного фонду. В свою чергу, якщо відомостей в податковій службі не має, то усунути неповноту відомостей в реєстрі можливо у спосіб подання звіту за відповідною формою до органів Пенсійного фонду, як це передбачено Порядком № 770. При цьому відповідач повинен був подати такий звіт не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Відповідачами не заперечується, що такий звіт останнім не було подано.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надавало до контролюючих органів податкову звітність за період з 14.08.2013 по 06.11.2015, а саме податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) відносно позивача.

ГУНП в Харківській області також надавало до контролюючих органів податкову звітність за період з 07.11.2015 по 17.01.2017, а саме податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) відносно позивача.

Отже, враховуючи подання відповідачами податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача, і сум утриманого з них податку за формою № 1 ДФ щодо позивача, у відповідачів не виникло обов`язку подання звіту про персоніфіковані відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності відповідачів.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки наданих суду доказів та обставин справи, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 по справі № 520/16785/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко