Справа № 260/3697/24
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/3697/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника Моняк Олесі Василівни звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.01.2024 року №28 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року та заробіток за цей період згідно з архівними довідками від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731, від 09.01.2018 року № 03-04-24/2/1731, виданими адміністрацією муніципального району "Прилузький"; період з січня по березень 1986 року на Бардинській; з червня по жовтень 1986 року на П-Сергинський ділянці; з січня по квітень 1987 року на П-Сергинській ділянці; з листопада по грудень 1987 року на П-Сергинський ділянці згідно з архівною довідкою від 13.03.2020 року №Р-0043/641, виданою муніципальною бюджетною установою "Кунгурський міський архів" та з 11.01.2024 року призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкве державне пенсійне страхування".

3. стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в рівненській області сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкве державне пенсійне страхування", однак рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в рівненській області відмовлено позивача у призначенні пенсії. Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач вказав на те, що до страхового стажу роботи не зараховано періоди роботи згідно довідки від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731, у зв`язку із припиненням участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та зупинення відносин з РФ дії Конвенції про правову допомогу, уточнюючі довідки про періоди роботи, навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.0.2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву не подав.

Третьою особою у справі подано пояснення, в яких зокрема зазначено, що надані довідки для призначення пенсії не підтверджені первинними документами, на підставі яких вони видані. Також зазначає, що відповідачем не зараховано періоди роботи згідно довідки від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731, у зв`язку із припиненням участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та зупинення відносин з РФ дії Конвенції про правову допомогу, уточнюючі довідки про періоди роботи, навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений.

Відповідно до положень ч. 5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням якого 17.01.2024 № 28 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення мотивоване тим, що страховий стаж особи становить 13 років 4 місяці 14 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно довідки від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731, виданої адміністрацією муніципального району "Прилузький" та довідки від 13.03.2020 року №Р-0043/641, виданою муніципальною бюджетною установою "Кунгурський міський архів", у зв`язку з припиненням участі РФ в Угоді про гарантії парв громадян держав учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та зупинення у відносинах з РФ дії Конвенції про правову допомогу, уточнюючі довідки про періоди роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи, які враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного страхового стажу 15 років.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в призначення пенсії протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

Пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Так, в ході судового розгляду встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідачем прийнято рішення від 17.01.2024 № 28, яким відмовлено в призначенні пенсії.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувала відсутність необхідного страхового стажу.

При цьому до страхового стажу позивача не зарахований період його роботи згідно довідки від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731, виданої адміністрацією муніципального району "Прилузький" та довідки від 13.03.2020 року №Р-0043/641, виданою муніципальною бюджетною установою "Кунгурський міський архів", оскільки документ не містить спеціальну відмітку (апостиль), що проставляється компетентним органом російської федерації та у зв`язку з припиненням участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та зупинення у відносинах з РФ дії Конвенції про правову допомогу, уточнюючі довідки про періоди роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентними органами держави, в якій документ був складений.

Як вбачається із матеріалів справи, у трудовій книжці позивача відсутні записи про роботу у період з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також відомості щодо роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року.

У зв`язку з цим, на підтвердження свого стажу у спірні періоди позивач надав відповідачу архівні довідки від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731 (а.с. 16) та від 13.03.2020 року №Р-0043/641 (а.с. 22а).

Так, вказаними довідками підтверджується, що позивач у спірні періоди працював у в ЗАТ «Обячівський ЛКХ в період з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року та Кунгурському ліспромгоспі, а саме: з січня по березень 1986 рок на Бардинській ділянці; з червня по жовтень 1986 року на П-Сергинській ділянці; з січня по квітнень 1987 року на П-Сергинській ділянці; з листопада по грудень 1987 року на П-Сергинській ділянці.

Однак, зазначена довідка не прийнята відповідачем, оскільки, на думку відповідача на ній мав бути проставлений апостиль, а також у зв`язку з припиненням участі РФ в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Суд зазначає, що до 24.02.2022 документи, видані державними органами російської федерації, приймалися в Україні без проставлення апостилю, оскільки вимогу про апостилювання знімала Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що була вчинена від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 липня 1994 року №240/94-ВР з подальшими протоколами до неї.

Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01 грудня 2022 року № 2783-IX дію вказаної конвенції зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, та Україна вийшла з конвенції. Відповідно до розділу II Закон №2783-IX набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 23 грудня 2022 року. Про зворотну дію в часі в тексті Закону №2783-IX не зазначено.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України ухвалив постанову «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року №107, якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостилю тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території Російської Федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що архівні довідки, видані на території російської федерації до 24.02.2022 приймалися без апостиля, суд вважає безпідставним висновок відповідача про необхідність засвідчення архівних довідкок від 09.01.2018 року №03-04-24/2/1731 та від 13.03.2020 року №Р-0043/641 апостилем.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року, з посиланням на те, що на довідках не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ було складено.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.01.2024 № 28 про відмову в призначені пенсії прийняте без урахуванням вищевказаних обставин, тому є таким, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 11.01.2024, з урахуванням висновків суду.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру про призначення пенсії, то суд враховує те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Так, в оскаржуваному рішенні органами Пенсійного фонду України було підтверджено страховий стаж позивача - 13 років 04 місяців 14 днів.

При цьому, враховуючи, що в межах вирішення даного спору зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає також і протиправно не врахований період трудової діяльності ОСОБА_1 з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року, тому суд виходячи із простого математичного обрахунку шляхом додавання доходить висновку, що сумарний страховий стаж позивача дає право на призначення йому пенсії, в цьому випадку досягає необхідних 15 років.

Як зазначено у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В даному випадку враховуючи протиправність оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії та беручи до уваги те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, який і має здійснити відповідний повторний розрахунок страхового стажу позивача із урахуванням періоду його роботи з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ Рівненській області повторно вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у визначений судом спосіб.

Вирішуючи питання відносно розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень (тобто задоволена основна вимога немайнового характеру, яка підлягала оплаті судовим збором), тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 17 січня 2024 року №28.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненська область, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) період його роботи з 20.01.1982 року по 30.05.1985 року в ЗАТ «Обячівський ЛКХ, а також період роботи в «Кунгурському ліспромгоспі» з січня по березень 1986 року, з червня по жовтень 1986 року, з січня по квітень 1987 року, з листопада по грудень 1987 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, Рівненська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.А. Гебеш