Справа № 240/23943/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

27 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/23943/24

категорія 112010102

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяви представників сторін про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.09.2024 №6001-76131182 про відмову у страхових виплатах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити їй страхову виплату у вигляді одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

16.12.2024 представник відповідача подав до суду заяву про закриття провадження у даній справ, у зв`язку із прийняттям рішення про призначення позивачці на виконання рішення суду страхових виплат одноразової допомоги на сім`ю в разі смерті потерпілого.

21.01.2025 представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить закрити провадження у даній справі у зв`язку із відмовою від позову. Просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивачки понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 000 грн.

Розглянувши подані представниками сторін заяви та матеріали справи, суд зважає на наступне.

Частиною 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Положеннями ст. 44, ст. 47 КАС України регламентовано, що право позивача відмовитися від своєї позовної заяви є його безумовним правом.

За положеннями п.8 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч.2 ст.238 КАС України).

Аналіз викладеного, дає підстави для висновку, що для закриття провадження у справі з підстав п.8 ч.1 ст.238 КАС України необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Спірні правовідносини виникли з приводу права позивачки на отримання одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Як стверджує представник позивачки, у даних спірних правовідносинах ОСОБА_1 діяла добросовісно в досягненні свого наміру відновлення порушених прав. Обставина винесення вказаного рішення визнається позивачкою, позивачка відмовляється від позову у зв`язку із добровільним задоволенням вимог відповідачем.

Добровільне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, тому подана представником відповідача заява підлягає задоволенню, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору між сторонами суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Як вже зазначалося, положеннями статті 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У матеріалах справи міститься квитанція ID:5129-66-23-4855-5505 від 05.12.2024, яка підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Враховуючи закриття провадження у зв`язку із виправленням суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 50% документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійно правничу допомогу, суд зважає на наступне.

Представник позивачки подав заяву про стягнення судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 12 000 грн.

За положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом п. 1 ч.3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4-5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Предстаником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: копію договіру про надання правової допомоги від 26.11.2024, рахунок та деальний опис робіт (наданих послуг), акт наданих послуг №2611 від 26.11.2024 на суму 12 000,00 грн.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 12 000,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною. Вказані витрати не можна вважати такими, що є "неминучими".

Даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині підготовки та складання позовної заяви.

Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 47, 142, 189, п.2 ч.1 ст.238, ст.ст. 241-243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Заяви представника ОСОБА_1 та представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про закриття провадження у справі задовольнити.

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у справі №240/23943/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 40 коп та пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко