Справа № 480/213/25
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
29 січня 2025 року Справа № 480/213/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Соп`яненко О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ВЧ НОМЕР_1 з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, і просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ричкаля Сергія Павловича від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження №76723662.
Ухвалою суду від 14.01.2025 позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем не було додано до позовної заяви докази сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.
Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив відстрочити ВЧ НОМЕР_1 сплату судового збору у справі №480/213/25.
Ухвалою суду від 23.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору та задоволено заяву представника про продовження процесуального строку та продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня отримання даної ухвали. Крім того, представником подано заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.
28.01.2025 представник позивача подав заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви у справі №480/213/25, оскільки станом на 28.01.2025 військова частина не має змоги виконати ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.
Зокрема, вказав, що позивач є установою, що фінансується з державного бюджету і, як розпорядник бюджетних коштів, відповідно до ст. 48, 51 Бюджетного Кодексу України може брати бюджетні зобов`язання та провадити видатки на оплату судового збору лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. На момент постановлення судом ухвали про залишення без руху позовної заяви у справі, відповідні кошти були відсутні. Позивачем була надіслана заявка відповідному органу щодо отримання коштів для оплати судового збору, проте на сьогоднішній день відповідні кошти не надійшли.
Також зазначив, що слід врахувати те, що фінансування оборонного сектору економіки є обмеженим, оскільки законами України про Державний бюджет України на відповідний рік Міністерству оборони України виділяються кошти згідно затвердженого кошторису доходів та видатків на рік. Міністерство фінансів України щомісячно перераховує на рахунки Міністерства оборони України, які відкриті у Державній казначейській службі України, кошти за відповідними напрямками, в тому числі і на оплату судового збору.
Водночас виділення коштів за напрямком оплати судового збору відповідними кошторисами доходів та видатків не передбачено. Відтак, зазначає, що заповнення відповідної фінансової прогалини буде здійснюватися за рахунок основних напрямів воєнного сектору, які, в умовах воєнного стану, потребують першочергової підтримки. ВЧ НОМЕР_1 має намір усунути недоліки поданої позовної заяви зі сплати судового збору як найшвидше, після отримання відповідного фінансування.
Перевіривши матеріали позовної заяви та доводи поданої представником позивача заяви про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 8 КАС України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір". Вказаним законом передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D)".
Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Безпідставне продовження строків на усунення недоліків позовної заяви на доволі великий строк може призвести до надання незаконної переваги одній зі сторін судового процесу - позивачу у справі.
Доводи заяви вже були предметом розгляду під час вирішення питання продовження строку усунення недоліків цього позову ухвалою суду від 23.01.2025.
При цьому, суд зауважує, що позивачем не враховано положення ст. 45 КАС України про неприпустимість зловживання процесуальними правами та подано повторне клопотання про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви, в якому, повністю дублюючи зміст, доводи та підстави попереднього клопотання, яке розглянуто судом, просить продовжити процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви.
Особа, яка має намір подати позов, має вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позову, в тому числі щодо оплати судового збору.
Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звернув увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".
Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб.
Відтак, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку подання позову та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності.
Відповідач, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення позовної заяви, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які позивач вступає в інших сферах його діяльності, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.
Відтак, суд не приймає до уваги доводи заяви щодо відсутності відповідного фінансування, необхідного для сплати судового збору, оскільки обмежене фінансування установи не може бути підставою для її звільнення від сплати судового збору чи відстрочення від сплати. Інших поважних причин для продовження строку виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху заявником не вказано.
За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника позивача про продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, суд зазначає, що станом на 29.01.2025 ухвала Сумського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 14.01.2025 не виконана, недоліки позовної заяви позивачем не усунуті.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, позовна заява підлягає поверненню позивачу.
При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, що передбачено ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в системі "Електронний суд", суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови і додані до неї документи повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя О.В. Соп`яненко