Справа № 520/28002/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2025 року № 520/28002/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 №53 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період навчання з 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та період роботи в колгоспі Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р. згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та прийняти рішення по суті заяви від 25.09.2024 з урахуванням періодів навчання 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та роботи в колгоспі "Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р.

-судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 09.10.2024 року відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.01.2024 року у якості другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

5 вересня 2024 року Позивач - ОСОБА_1 звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) у 2024 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року, у 2027 році будуть мати відповідно до н. 2 цієї ж статті, - у віці 63 роки, за наявності страхового стажу від 24 років, - у віці 65 років, за наявності страхового стажу від 15 років.

Позивачеві ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 60 років.

Розглядати подану заяву засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

03.10.2024 відповідачем прийнято Рішення №53 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 31 рік.

Підставами відмови зазначені:

1. не було не зараховано трудовий стаж за періоди роботи в колгоспі з 26.05.1986 по 06.02.1998р., оскільки в матеріалах справи відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

2. до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 13.07.1982р., згідно диплому НОМЕР_4 , оскільки в дипломі відсутній підпис заступника директора училища по навчально-виховній роботі.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням , а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

При цьому, відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Суд вказує, що на момент внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1 за період з 1986 по 1998 діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 №620, та Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі- Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Суд вказує, що в період внесення записів про періоди роботи позивача, не зараховані відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа №275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Наявність належних записів не спростовується відповідачем.

Так, згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 10.07.1982 року має місце наступна інформація про працю у спірний період:

- запис №1 навчання в ГПТУ-8 м. Запоріжжя з 01.09.1979 р. по 13.07.1982 р., на підставі Диплому від 13.07.1982 р.

- запис №2 від 19.07.1982 року прийнятий в цех гарячей прокатки тонкого листа машинистом крану металургійного виробництва, на підставі наказу №1000 від 15.07.1982 р.

- запис №3 від 11.10.1982 р. звільнений у зв*язку із покликанням на військову службу ст. 36 КзпП УРСР, на підставі наказу №1531 від 20.10.1982 р.

- запис №7 від 26.05.1986 року прийнятий у члени колгоспу "Жовтень" Василівського району Запорізької області в якості водія, на підставі Наказу №10 від 06.06.1986 року;

- запис №8 від 06.02.1998 року звільнений з членів колгоспу за прогули, на підставі Наказу№ 1 від 06.02.1998 року.

- на сторінках 18-19 трудової книжки містяться записи про виконання годового мінімуму трудової участі в хозяйстві колгоспу "Жовтень", а саме позивачем були перевиконані встановлені норми: 1986р. - 204, 1987р. - 358, 1988р. - 329, 1989р.- 291, 1990р. - 348, 1991р. - 313, 1992р. - 316, 1993р. - 287, 1994р. - 318, 1995р. - 283, 1996 р. -ЗОЇ, 1997 р .-218.

Таким чином, інформація, якої недостатньо відповідачу для зарахування трудового стажу при роботі в колгоспі: про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення") міститься в самій трудовій книжці позивача на сторінках 18-19, але це не було враховано при розгляді заяви про призначення пенсії.

Встанолено, що колгосп "Жовтень" знаходився території Василівського району Запорізької області. З врахуванням того, що територія Василівської міської територіальної громади є тимчасово окупованою територією України надати органам пенсійного фонду довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі ОСОБА_1 в колгоспі "Жовтень" є неможливим.

Крім того, трудовий стаж за період навчання з 01.09.1979 р. по 13.07.1982 р. підтверджується, окрім записів в трудовій книжці (запис №1), також Дипломом НОМЕР_4 виданим Середнім професійно - технічним училищем №8 міста Запоріжжя, де позивачу було присвоєно кваліфікацію "Машиніст крана металургійного виробництва". Зазначений диплом складається з двох сторінок, на яких викладена однакова інформація на українській та на російській мовах. Димплом містить підписи: Голови екзаменаційної комісії, директора училищя на обох сторінках та заступника директора училища по навчально-виховній роботі, на сторінці, що викладена російською мовою.

Таким чином, на думку судуне є вірним твердження відповідача про відсутність такого підпису та про не зарахування навчання до загального трудового стажу.

Відповідно до Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» №103/98-ВР від 10.02.1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч.І ст.38 «Гарантії соціального захисту здобувана освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, однією з умов для зарахування періоду навчання до страхового стажу є саме працевлаштування за набутою професією.

Позивач після закінчення навчання набув кваліфікацію "машиніст крану металургійного виробництва" та працевлаштувався на роботу через 6 днів, з моменту закінчення ПТУ, в цех гарячей прокатки тонкого листа машиністом крану металургійного виробництва Металургійного заводу "Запоріжсталь" ім. С. Орджонікідзе (запис в трудовій книжці №2).

Саме відділом кадрів Металургійного заводу "Запоріжсталь" було зроблено запис про закінчення ПТУ. Тому спірний період навчання з 01.09.1979 по 13.07.1982 року підлягає зарахуванню до стажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

таким чином, трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 10.07.1982 року повністю підтверджує його стаж роботи у спірний період.- записи про навчання з по 01.09.1979 по 13.07.1982 та про прийняття та звільнення з роботи в колгоспі за період з 26.05.1986 року по 06.02.1998 р. виконані відповідно вимог Інструкції та мають всі необхідні реквізити: дати записів, номери та дати наказів, печатки та підписи посадових осіб.

Не зарахування спірних періодів роботи та навчання позивача до стажу суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 53 підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період навчання з 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та період роботи в колгоспі Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р. згідно трудової книжки НОМЕР_3 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та прийняти рішення по суті заяви від 25.09.2024 з урахуванням періодів навчання 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та роботи в колгоспі "Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р.

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період навчання з 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та період роботи в колгоспі Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р. згідно трудової книжки НОМЕР_3 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та прийняти рішення по суті заяви від 25.09.2024 з урахуванням періодів навчання 01.09.1979р. по 13.07.1982р. та роботи в колгоспі "Жовтень" з 26.05.1986р. по 06.02.1998 р. задоволенню не підлягають.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) , Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.10.2024 №53 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.