Справа № 320/63/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Київ №320/63/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі з 22.08.1986 по 01.07.2002, період роботи у Трипільському спиртовому заводі з 22.11.1983 по 30.09.1985 та з 01.10.1985 по 07.08.1986, призначити пенсію.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу певні періоди роботи, не зазначивши у рішенні про відмову у призначенні пенсії про причини такого незарахування. При цьому, недостатня кількість страхового стажу є причиною для відмови у призначенні пенсії.

Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, а надав лише копії матеріалів, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 витребувано від відповідача копії матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку звернувся 14.12.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, яке рішенням від 18.12.2023 № 98 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком.

У згаданому рішенні установлено, що позивач набув пенсійного віку (60 років), але не має необхідної кількості страхового стажу (30 років) наявний страховий стаж становить 26 років 1 місяць 24 дні.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У позовній заяві зазначається, що відповідач не врахував до страхового стажу періоди роботи позивача у колгоспі з 22.08.1986 по 01.07.2002, а також період роботи у Трипільському спиртовому заводі з 22.11.1983 по 30.09.1985 та з 01.10.1985 по 07.08.1986.

Проте, відповідно до розрахунку трудового стажу, що доданий позивачем до позовної заяви, а також доданий відповідачем до матеріалів, на підставі яких було ухвалено рішення про відмову у призначенні пенсії, деякі зі спірних періодів були враховані пенсійним органом під час вирішення питання про призначення пенсії.

Зокрема, до страхового стажу зараховано періоди з 23.11.1983 по 30.09.1985 (1 рік 10 місяців 8 днів) та з 01.10.1985 по 07.08.1986 (10 місяців 7 днів). Окрім цього, до страхового стажу зараховано період роботи в колгоспі з 22.08.1986 по 31.12.1986 (99 трудоднів 3 місяці 23 дні) та з 01.01.1993 по 01.03.1993 (22 трудодні 26 днів), з 02.03.1993 по 27.06.1994, з 01.01.1995 по 26.04.2000, з 27.04.2000 по 31.12.2001.

З огляду на зазначене, спірними у межах спірних правовідносин є періоди (які зазначені у позовній заяві, але відсутні у розрахунку страхового стажу): 22.11.1983, з 01.01.1987 по 31.12.1992, з 28.06.1994 по 31.12.1994, 01.01.2002 по 01.07.2002. Підстави їх зарахування до страхового стажу є ключовими для правильного вирішення спору.

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У трудовій книжці від 18.03.1981 містяться записи № 4, № 5, згідно з якими позивач з 22.11.1983 прийнятий машиністом парових котлів до Державного підприємства «Трипільський спиртовий завод» та звільнений з посади за власним бажанням 30.09.1985.

Водночас відповідно до архівної довідки від 08.12.2023 № 05-05/256в, виданої архівним відділом Фастівської районної державної адміністрації Київської області, в наказі по Трипільському спиртзаводу від 22.11.1983 № 248 зазначено про прийняття ОСОБА_1 машиністом парових котлів з 23.11.1983.

Таким чином, оскільки первинними документами, які мають пріоритетне значення під час призначення пенсії, підтверджується прийняття позивача на роботу саме з 23.11.1983, день 22.11.1983 зарахуванню до страхового стажу не підлягає.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі.

Як вже зазначалося вище, положення частини першої статті 56 Закону № 1788-XII передбачають, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

З огляду на положення частини другої статті 56 Закону №1788-XII та пункту 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, наявність у трудовій книжці колгоспника відомостей про трудову участь, прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання є обов`язковим, оскільки при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується лише час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з трудовою книжкою колгоспника позивач 22.08.1986 прийнятий до членів колгоспу ім. Сніцера і на роботу трактористом. 27.06.1994 звільнений з роботи згідно поданої заяви за власним бажанням і виключений з членів колгоспу.

З 01.01.1995 прийнятий на роботу в КСП ім. Сніцера механізатором. 26.04.2000 звільнений з роботи у зв`язку з реорганізацією.

З 27.04.2000 прийнятий на роботу в СТОВ «Лан» на посаду механізатора. З 01.07.2002 звільнений з роботи у зв`язку з переводом.

Позивач не погоджується з тим, що до страхового стажу не зараховані періоди з 01.01.1987 по 31.12.1992, з 28.06.1994 по 31.12.1994, з 01.01.2002 по 01.07.2002.

В розділі «трудова участь у суспільному господарстві» трудової книжки колгоспника наявні наступні записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі, тобто кількість вироблених трудоднів:

За 1987 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 283, при встановленому мінімумі 270. За 1988 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 322; при встановленому мінімумі - 270. За 1989 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 308; при встановленому мінімумі - 270. За 1990 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 283; при встановленому мінімумі - 270. За 1991 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 292; при встановленому мінімумі - 270. За 1992 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 327; при встановленому мінімумі - 270.

Вказані записи трудової книжки містять номери та дати наказів про прийняття в члени колгоспу та звільнення, завірені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств; записи про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі виконано чітко, розбірливо, дані трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості.

Окрім цього зазначені відомості підтверджуються й первинними документами, про що свідчить архівні довідки від 11.09.2023 № 05-05/191в, від 04.09.2023 № 05-03/198в, від 04.09.2023 № 05-03/199в.

Таким чином, оскільки у період з 01.01.1987 по 31.12.1992 позивач як член колгоспу виконував встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, як того вимагає частина друга статті 56 Закону № 1788-XII, то зазначений період підлягає врахуванню до страхового стажу.

Разом з тим у період з 28.06.1994 по 31.12.1994 позивач не був працевлаштований та не був членом колгоспу, оскільки 27.06.1994 був звільнений з посади та виключений з членів колгоспу, про що свідчать записи у трудовій книжці та відомості архівних довідок. Тому, такий період не підлягає включенню до страхового стажу.

Також не підлягає включенню до страхового стажу період з 01.01.2002 по 01.07.2002, оскільки, як вже було зазначено вище, відповідно до положень статті 24 Закону № 1058, після запровадження системи персоніфікованого обліку страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З 2000 року в Україні в повному об`ємі запроваджено персоніфікований облік відомостей про застрахованих осіб (фактично, щодо всіх працюючих та само зайнятих осіб). За даними цього обліку здійснюється призначення пенсій.

Згідно з довідкою за формою ОК-5, що додана до матеріалів справи відповідачем, за період з січня по липень 2002 року відсутні відомості про роботу позивача, а тому такий період не підлягає включенню до страхового стажу.

Ураховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивача безпідставно не брався до уваги період участі позивача у колгоспі з 01.01.1987 по 31.12.1992, суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії і зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача зазначений період згідно висновків, наведених у цьому судовому рішенні, та повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судового збору 1073,60 грн.

Зважаючи на викладене, судовий збір, сплачений позивачем, стягується на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 18.12.2023 № 98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі з 01.01.1987 по 31.12.1992 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний номер 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.