Справа № 552/7205/24
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7205/24
Провадження 2-а/552/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.01.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Федій О.М.,

за участю

представника позивача Серьогіної І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/7205/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанов в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 17.10.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановами в справах про адміністративне правопорушення № 3542 та № 3549 від 04.10.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Вважає, що наведені в постановах відомості не відповідають дійсним обставинам справи, наявність складу адміністративних правопорушень не підтверджено належними та допустимими доказами.

В поданій до суду позовній заяві просив скасувати постанови № 3542 від 04.10.2024 та № 3549 від 04.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження в справі закрити.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.10.2024 відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.12.2024 залучено до участі в справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідачі в судове засідання своїх представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за даними паспортного документа має останнє зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , повідомляє фактичне місце проживання в АДРЕСА_2 .

Встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 3542 від 04.10.2024 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави.

Відповідно до вказаної постанови, яка є предметом оскарження, 25.09.2024 при звірці облікових даних ОСОБА_1 було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не перебуває на обліку в жодному ТЦК та СП, для постановки на облік не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку.

Також постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 3549 від 04.10.2024 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави.

Відповідно до вказаної постанови, яка є предметом оскарження, 25.09.2024 ОСОБА_1 був доставлений до приміщення Пункту збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії, отримав направлення на проходження ВЛК та повідомив, що відмовляється від його проходження у зв`язку з тим, що не має можливості надати дані про свій стан здоров`я та бажає пройти ВЛК за місцем прописки. Станом на 04.10.2024 ОСОБА_1 ВЛК не пройшов та відмовляється її проходити.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд враховує таке.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Норма має банкетний характер, відсилає до інших нормативних актів правил військового обліку.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Правила військового обліку визначені у Додатку №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Згідно з абз. 3 пп. 101 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити свої персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, мав обов`язок протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації уточнити свої персональні дані.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 свої персональні дані вчасно (у визначений законом строк) не оновив.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку ОСОБА_1 дійсно порушив правила військового обліку.

Разом з тим, до адміністративної відповідальності згідно з постановою № 3542 позивач притягнутий за те, що не перебуває на обліку в жодному ТЦК та СП, що заперечується позивачем.

На підтвердження своєї позиції щодо перебування на обліку позивач вказує на дані військово-облікового документа, стверджуючи про наявність в ньому відповідних відміток, відповідачі відзив на позовну заяву та доказів на спростування твердження позивача до суду не надали.

Також дослідженими в справі доказами встановлено та не оспорювалося представником позивача в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1 25.09.2024 був доставлений до приміщення Пункту збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 на території Полтавського району для проходження військово-лікарської комісії, отримав направлення на проходження ВЛК та повідомив, що відмовляється від його проходження у зв`язку з тим, що не має можливості надати дані про свій стан здоров`я та бажає пройти ВЛК за місцем прописки, станом на 04.10.2024 ОСОБА_1 ВЛК не пройшов.

Проте, з оскаржуваної постанови № 3549 вбачається, що позивач відмовився проходити військово-лікарську комісію, що суперечить вимогам абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частина 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дійсно передбачає, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

В свою чергу відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена ст. 210-1 КУпАП, а не ст. 210 КУпАП, за якою притягнуто до відповідальності позивача.

На підставі викладеного суд погоджується з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, про безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України.

Таким чином судом встановлено наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови №3542 від 04.10.2024 та постанови № 3549 від 04.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Як передбачено ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Всупереч приписам вказаної норми відповідач, вважаючи, що позивач вчинив два правопорушення, розглянув дві окремі справи про адміністративне правопорушення, і відповідно, виніс дві постанови про притягнення позивача до відповідальності, наклавши два адміністративних стягнення у виді штрафу по 17000 грн. кожен.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачами не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, доказів того, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся з додержанням встановленого законом порядку, в тому числі з додержанням прав позивача.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов та закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Судом також встановлено, що позивачем позов пред`явлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки він не є юридичною особою, він не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином належним відповідачем у справі, до якого судом задоволено позовні вимоги, є ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, зокрема, за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону N 3674-VI).

Необхідність сплати судового збору у справах про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності підтверджена Постановою Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у якій, зокрема зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичнихобставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем одночасно в одній позовній заяві об`єднано дві вимоги, то слід було спалити судовий збір в розмірі 1211,20 грн (3028 грн х 0,2 х 2).

Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 139 КАС України, згідно з якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені позивачем судові витрати підлягають йому відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 3542 від 04.10.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження в справі закрити.

Скасувати постанову № 3549 від 04.10.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження в справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

-відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

-другий відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28.01.2025.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко