Справа № 400/1938/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1938/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 09.04.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №400/1938/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

29.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та стажу роботи в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 10.04.2004 по 27.09.2004, з 27.09.2004 по 10.04.2006, з 10.04.2006 по 19.03.2007, з 04.08.2008 по 27.07.2011 пенсії у загальній кількості 02 роки 05 місяців 19 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що він має право на зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується та уважає їх необґрунтованими із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що вимога про зарахування вислуги років в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, є передчасною, адже в межах спірних правовідносин жодні права позивача порушено не було. Як наголошує суб`єкт владних повноважень, зарахування періоду проходження служби в пільговому обчисленні до вислуги років можливе для призначення пенсії. Однак, наразі позивач проходить службу в поліції та із заявою про оформлення і подання документів для призначення пенсії не звертався.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №400/1938/24 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Приймаючи вищеозначене рішення суд першої інстанції вказав, що він позивач право на зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні.

Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, відповідачем викладено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позових вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що в межах спірних правовідносин вимога про зарахування вислуги в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, є передчасною. Як зауважує відповідач, до календарної вислуги років ОСОБА_1 буде додатково зараховано вислугу в пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії у разі його звільнення зі служби. Водночас, наразі позивач є діючим співробітником поліції та проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що згідно із довідкою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 11.04.2023 №1168/14-2023, капітан поліції ОСОБА_1 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.12.2003 по 06.11.2015 а з 07.11.2015 по теперішній час в Національній поліції України та перебував на посадах:

- з 15.12.2003 по 10.04.2004 курсант Одеського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Одеській області;

- З 10.04.2004 по 27.09.2004 міліціонер 4-ої роти окремого батальйону патрульно-постової служби міліції ВАСМ УМВС України в Миколаївській області;

- з 27.09.2004 по 10.04.2006 міліціонер взводу патрульно-постової служби міліції Первомайського міського відділу УМВС України в Миколаївській області;

- з 10.04.2006 по 19.03.2007 інспектор патрульної служби взводу патрульної служби міліції Первомайського міського відділу УМВС України в Миколаївській області;

- з 19.03.2007 по 16.06.2007 помічник дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Первомайського міського відділу УМВС України в Миколаївській області;

- з 16.06.2007 по 04.08.2008 помічник дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Первомайського МВ (з обслуговуванням м. Первомайська та Первомайського району) УМВС України в Миколаївській області;

- з 04.08.2008 по 18.06.2012 дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції селищного відділення міліції по обслуговуванню Первомайського району Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області;

- з 18.06.2012 по 06.11.2015 старший дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції Первомайського (з обслуговуванням м. Первомайська та Первомайського району) УМВС України в Миколаївській області.

З 06.11.2015 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнений з ОВС у запас ЗС за п. 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства).

- з 07.11.2015 по 01.07.2016 старший інспектор Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області;

- з 01.07.2016 по 12.03.2018 старший інспектор сектору превенції Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області;

- з 12.03.2018 по 15.10.2018 дільничний офіцер поліції сектору превенції Первомайського відділу поліції ГУНИ в Миколаївській області;

- з 15.10.2018 по 25.01.2021 оперуповноважений сектору кримінальної поліції Первомайського відділу полїцїї ГУНП в Миколаївській області;

- з 25.01.2021 - дотепер оперуповноважений сектору кримінальної поліції Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Календарна вислуга років в ОВС та НПУ станом на 07.04.2023 складає 19 років 03 місяці 21 день.

Пільгова вислуга років (без урахування календарної) складає 02 роки 05 місяців 19 днів (до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №780 від 27.7.2011).

У вказані довідці відображено також періоди роботи, які зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а саме:

- з 10.04.2004 по 27.09.2004 на посаді міліціонера 4-ої роти окремого батальйону патрульно-постової служби міліції ВАСМ УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку один місяць за сорок днів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780);

- з 27.09.2004 по 10.04.2006 на посаді міліціонера взводу патрульно-постової служби міліції Первомайського міського відділу УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку один місяць за сорок днів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780);

- з 10.04.2006 по 19.03.2007 на посаді інспектора патрульної служби взводу патрульної служби поліції Первомайського міського відділу УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку один місяць за сорок днів на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780);

- з 04.08.2008 по 27.07.2011 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Первомайського МВ (з обсліговування м.Первомайськ та Первомайського району) УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку 1,5 місяця за кожен місяць служби на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1525).

Згідно фактичних обставин справи наразі ОСОБА_1 проходить службу в органі поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

З матеріалів справи убачається, що адвокат позивача звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із адвокатським запитом від 02.02.2024 №02-02/02 щодо здійснення перерахунку та зарахування капітану поліції ОСОБА_1 вислуги в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформованої за періоди проходження служби в органах внутрішніх справ за період з 15.12.2003 по 27.07.2011.

За наслідком розгляду вказаного запиту Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області на ім`я адвоката Юрія Мозжеріна надіслано відповідь від 08.02.2024 №21аз/05/14-2024, у якій зазначено, що підстав для зарахування наявної вислуги у пільговому обчисленні до календарної вислуги років немає.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, що склалися між сторонами, врегульовано Законом України «Про Національну полцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про Національну полцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною першою статті 60 Закону України «Про Національну полцію» передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 78 Закону України «Про Національну полцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну полцію» до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Частиною третьою статті 78 Закону України «Про Національну полцію» встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України (частина четверта статті 78 Закону України «Про Національну полцію»).

17.07.1992 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (в редакції чинній у період з 15.12.2003 по 27.07.2011) передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

У свою чергу, апеляційний суд відмічає, що постанову Кабінетом Міністрів України від 17.07.1992 № 393 прийнято відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Згідно до преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Означений нормативно-правовий акт має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких є наявність певної вислуги років.

Стаття 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає правила обчислення вислуги років під час проходження служби в поліції, як на тому наполягає позивач, оскільки таке рішення Урядом прийнято на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

До того ж, положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

Згідно із фактичними обставинами справи, ОСОБА_1 наразі проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області.

За наслідком аналізу змісту листа ГУ НП в Миколаївській області від 08.02.2024 №21аз/05/14-2024, апеляційної скарги, колегією суддів установлено, що відповідачем фактично не заперечується можливість зарахування ОСОБА_1 спірного періоду проходження служби у пільговому обчисленні до вислуги років у разі такої необхідності, а саме для призначення пенсії.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідь, яка надана листом від 08.02.2024 №21аз/05/14-2024, по своїй суті є роз`ясненням щодо підстав та моменту виникнення у позивача права на включення цієї вислуги років на пільгових умовах до календарної вислуги.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 проходить службу в поліції, а також зважаючи на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, на думку апеляційного адміністративного суду, у Головного управління Національної поліції в Миколаївській області наразі не виникло обов`язку зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні.

Крім того, немає підстав уважати, що при звільнення позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено йому в зарахуванні пільгового стажу для її призначення.

В контексті наведеного, доцільно відмітити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки немає фактів порушення прав позивача в майбутньому.

Здійснюючи розгляд даної справи колегією суддів враховано правові висновки Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20, які є релевантними по відношено до спірних правовідносин.

Відтак, беручи до уваги наведене, апеляційний адміністративний суд уважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів уважає помилковим врахування судом першої інстанції під час розгляду даної справи правих висновків Верховного Суду, які викладено в постановах від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, від 22.06.2022 у справі №761/29252/17, адже вони не є релевантними по відношенню до спірних правовідносин.

Так, у справі №480/4241/18 досліджувалось питання щодо наявності у позивачки права переходу на пенсію за вислугу років згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Тобто, позивачка уже передувала в статусі пенсіонера.

У справі №761/29252/17 спірним питанням було наявність у Державної пенітенціарної служби України обов`язку з виготовлення та направлення до ГУ ПФ України у місті Києві документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Тобто, позивачкою було ініційовано питання щодо призначення пенсії.

Натомість, у досліджуваній ситуації, позивач не є пенсіонером, за призначенням пенсії не звартався, а продовжує працювати в органі поліції.

Отже, установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені Миколаївським окружним адміністративним судом в рішення від 09.04.2024 у справі №400/1938/24 висновки та викладені позивачем у позовній заяві доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 2 якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені Миколаївським окружним адміністративним судом у рішенні від 09.04.2024 у справі №400/1938/24 висновки не відповідають обставинам справи, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовльнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №400/1938/24 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький