Справа № 420/20121/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20121/24

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі за позовом адвоката Фальковського Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року адвокат Фальковський А. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168), збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, після отриманого 21.09.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024 після отриманого 21.09.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Мотивуючи даний позов адвокат указував, що його довіритель проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

21.09.2023, в ході виконання бойових завдань в Донецькій області, пов`язаних із захистом Батьківщини, отримав поранення внаслідок вибухової травми.

Із 25.09.2023 по 25.11.2023 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня» №7 із встановленим діагнозом вогнепально-стрілкове сліпе поранення лівого плеча та лівої кисті, закрита черепно-мозкова травма, сторонні тіла м`яких тканин голови, струс головного мозку, цефалічний астено-невротичний синдром, акубаротравма з враженням барабанної перетинки зліва, після травматична двобічна нейросенсорна глухуватість зліва 2-3 ст., справа 1-2 ст.

29.11.2023, за результатами огляду лікаря МР А0224, позивачу встановлено діагноз: «стан після вогнепально-стрілковового сліпого поранення лівого плеча та лівої кисті, вибухове пошкодження тканин , сторонні тіла м`яких тканин голови, струс головного мозку АКБТ з ПБП зліва, посттравматична двобічна нейросепторна глухуватість зліва. Рекомендовано обмежити фізичні навантаження та враховуючи тяжкість поранення, стан хворого скерувати на ВЛК.

У період з 22.12.2023 по 09.02.2024 позивач проходив огляд лікарями різних спеціальностей, в ході якого підтверджується незадовільний стан його здоров`я та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

Згідно довідки ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина» позивач з 14.02.2024 по 01.03.2024 перебував на лікуванні в ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина».

Водночас, як стверджує адвокат, Військова частина НОМЕР_1 , за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, не виплатила йому додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., що суперечить пункту 1 Постанови №168.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, після отриманого 21.09.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Також суд зобов`язав нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024 після отриманого 21.09.2023 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, проаналізувавши пункт 1 Постанови №168, виходив із того, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн підлягають особи, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно медичних документів, позивач з 25.09.2023 по 25.11.2023 та з 14.02.2024 по 01.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, однак за цей період додаткова винагорода, передбачена Постановою №168 відповідачем не виплачувалась, що є протиправною бездіяльністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його, вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

У зв`язку з цим, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник указує такі підстави.

По-перше, за твердженням скаржника, згідно довідки про доходи №642/1307 від 11.04.2024, наданою фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , позивач отримав за період з 25.09.2023 по 25.11.2023 (час перебування на стаціонарному лікуванні) додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови №168, у розмірі 100 000 грн.

По-друге, як зазначає скаржник, після проходження стаціонарного лікування у період з 25.09.2023 по 25.11.2023, позивач 25.11.2023 прибув до складу угрупування сил та засобів Військової частини НОМЕР_1 , які беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії та був зарахований з 26.11.2023 до котлового забезпечення, внаслідок чого, приступив до виконання службових обов`язків.

Скаржник вважає, що період перебування позивача на лікуванні з 15.02.2024 по 01.03.2024 не дає йому права на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, оскільки, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 85 від 01.03.2024 та довідки невролога Військової частини НОМЕР_2 від 02.03.2024, захворювання у виді компресії нервових корінців та сплетінь при ураженнях міжхребцевого диска (остеохондроз поперекового відділу хребта), не пов`язане із безпосередньою участю позивача у бойових діях під час захисту Батьківщини за обставин, визначених у довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 642/3350 від 11.10.2023.

Адвокат Фальковський А. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та про його законність.

За таких обставин, адвокат просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції про задоволення позову.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

21.09.2023, в ході виконання бойових завдань в Донецькій області, пов`язаних із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 отримав поранення внаслідок вибухової травми.

Перша допомога позивачу була надана на етапах евакуації, далі він був доставлений до міської клінічної лікарні №16 м. Дніпро.

Далі, з 25.09.2023 по 25.11.2023 позивач перебував на лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня» №7 із встановленим діагнозом вогнепально-стрілкове сліпе поранення лівого плеча та лівої кисті, закрита черепно-мозкова травма, сторонні тіла м`яких тканин голови, струс головного мозку, цефалічний астено-невротичний синдром, акубаротравма з враженням барабанної перетинки зліва, після травматична двобічна нейросенсорна глухуватість зліва 2-3 ст., справ 1-2 ст.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 642/3350 від 11.10.2023 встановлено, що ОСОБА_1 21.09.2023 одержав вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини, поблизу населеного пункту Красногорівка Донецької області.

29.11.2023, за результатами огляду лікаря МР НОМЕР_1 , позивачу встановлено діагноз: «стан після вогнепально-стрілковового сліпого поранення лівого плеча та лівої кисті, вибухове пошкодження тканин , сторонні тіла м`яких тканин голови, струс головного мозку АКБТ з ПБП зліва, посттравматична двобічна нейросепторна глухуватість зліва» Рекомендовано обмежити фізичні навантаження та враховуючи тяжкість поранення, стан хворого скерувати на військово-лікарську комісію.

Військовою частиною НОМЕР_1 видано направлення позивачу №2573 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до десантно-штурмових військ.

У період з 22.12.2024 по 09.02.2024 позивач проходив огляд лікарями різних спеціальностей, в ході якого підтверджувався незадовільний стан здоров`я позивача та надано рекомендації щодо подальшого лікування.

За результатами огляду лікаря МР НОМЕР_1 від 09.02.2024, позивачу встановлено діагноз вертебрологенна люмбалгія з вираженим м`язово-тонічним та больовим синдромами, статико-динамічними порушенням функцій хребта. Рекомендовано скерувати на третій рівень медичної допомоги для обстеження та вибору тактики лікування.

Згідно довідки ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», позивач перебував на лікуванні з 14.02.2024 по 01.03.2024.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 про доходи ОСОБА_1 №642/1307 від 11.04.2024 за вересень 2023 року, в жовтні місяці йому виплачено додаткову винагороду в сумі 10 000,00 грн та грошове забезпечення в сумі 11 147,77 грн.

У листопаді місяці позивачу виплачено додаткову винагороду за жовтень місяць 2023 року в сумі 100 000,00 грн. та грошове забезпечення у розмірі 23 888,00 грн.

Також у грудні місяці 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду за листопад місяць в сумі 133 888,10 грн, з яких: 23 888,10 грн допомоги на оздоровлення, а також грошове забезпечення в сумі 19 995,08 грн., з яких різниця недоплати в сумі 3 893,02 виплачена позивачу у січні місяці 2024 року в загальній сумі 27 781,12 грн.

07.05.2024 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просив надати інформацію щодо виплати додаткової нагороди, передбаченої Постановою №168, однак відповіді з цього питання не отримав.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового її задоволення, з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Приписами пункту 1 Постанови №168, яка діяла з 24.02.2022, було визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, у цій редакції Постанови №168, не було передбачено виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, особам, які, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» було внесено зміни, якими, серед іншого, пункт 1 доповнено абзацом такого змісту:

«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Крім того, у цій постанові Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 указано, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, з 24.02.2022 усі військовослужбовці Збройних Сил мають право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, якщо перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Мотивуючи доводи апеляції, Військова частина НОМЕР_1 не заперечує право ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, у розмірі 100 000 грн., за період перебування на стаціонарному лікуванні з 25.09.2023 по 25.11.2023.

Водночас, скаржник звертає увагу на те, що згідно довідки про доходи №642/1307 від 11.04.2024, наданою фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав за період з 25.09.2023 по 25.11.2023 (час перебування на стаціонарному лікуванні) додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови №168, у розмірі 100 000 грн.

Дійсно обставини справи свідчать про те, що Військова частина НОМЕР_1 10 липня 2024 року надала до суду першої інстанції довідку про доходи №642/1307 від 11.04.2024, наданою фінансовою службою (а.с.92).

З цієї довідки вбачається, що за вересень 2023 року позивачу виплачено у жовтні місяці додаткову винагороду в сумі 10 000,00 гривень та грошове забезпечення в сумі 11 147,77 грн.

У листопаді місяці позивачу виплачено додаткову винагороду за жовтень місяць 2023 року в сумі 100 000,00 грн. та грошове забезпечення у розмірі 23 888,00 грн.

Також у грудні місяці 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду за листопад місяць в сумі 133 888,10 грн, з яких: 23 888,10 грн допомоги на оздоровлення, а також грошове забезпечення в сумі 19 995,08 грн., з яких різниця недоплати в сумі 3 893,02 виплачена позивачу у січні місяці 2024 року в загальній сумі 27 781,12 грн.

Отже, слід констатувати, що позивач отримав за період свого лікування з 25.09.2023 по 25.11.2023 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, з розрахунку 100 000 грн. на місяць.

Суд першої інстанції оцінку даним обставинам не надав та у зв`язку з цим помилково вважав, що Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо невиплати додаткової винагороди позивачу, передбаченої Постановою №168 за період з 25.09.2023 по 25.11.2023.

Наступним доводом апеляції, є те, що позивач, перебуваючи на лікуванні з 14.02.2024 по 01.03.2024 в ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», лікував травми не пов`язані із безпосередньою його участю в бойових діях під час захисту Батьківщини.

Відповідаючи на даний довід колегія суддів виходить з такого.

29.11.2023 за результатами огляду лікаря МР А0224 позивачу встановлено діагноз: «стан після ВОСП лівого плеча», кисті ВТ, сторонні тіла м`яких тканин голови, струс головного мозку АКБТ з ПБП зліва, посттравматична двобічна нейросепторна глухуватість зліва. Рекомендовано обмежити фізичні навантаження та враховуючи тяжкість поранення, стан хворого скерувати на військово-лікарську комісію.

Як мовилося вище, ОСОБА_1 , отримавши тяжке поранення, станом на 09.02.2024 мав незадовільний стан здоров`я та потребував лікування. У нього спостерігався больовий синдром зі статико-динамічними порушенням функцій хребта.

За таких обставин, ОСОБА_1 було рекомендовано лікування в ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», у зв`язку з чим, він перебував там з 14.02.2024 по 01.03.2024 перебував на лікуванні у даному закладі.

Отож, враховуючи, що санаторне лікування було пов`язано саме з травмою, отриманою з безпосередньою його участю в бойових діях під час захисту Батьківщини, він має право на отримання виплат, відповідно до Постанови №168.

За таких умов, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період лікування позивача з 14.02.2024 по 01.03.2024, є законним та обґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшеної до 100 000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року скасувати, в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 25.09.2023 по 25.11.2023 та в частині зобов`язання здійснити відповідні виплати.

Ухвалити, у скасованій частині, нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 27.01.2025.