Справа № 420/21093/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 03.07.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просять суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. у повному обсязі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07.03.2023р. по 28.02.2024р. Позивач був командиром відділення та проходив військову службу на бойових позиціях в Донецькій області. 28.07.2023р. під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення: ВТ. Акубаротравма. ЗЧМТ. СГМ. Логоневроз, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2023р. № 4466. Після отриманого поранення проходив лікування у в/ч НОМЕР_4 з 28.07.2023 по 04.08.2023р. Згідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2507, через погіршення загального стану для подальшого лікування пацієнт переводиться на третій рівень надання медичної допомоги у ВМКЦ СР м. Дніпро. 05.08.2023р. проходив обстеження у нейрохірурга. З 06.08.2023р. по 06.09.2023р. проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного Регіону (копія Виписного епікризу №3757 додається). З 07.09.2023р. перебував у відпустці на реабілітації (копія відпускного квитка додається). З 08.09.2023р. поступив на лікування до Військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , де проходив лікування до 21.09.2023р. Відпустка на реабілітацію була визначена солдату ОСОБА_1 до 05.10.2023р. 29.09.2023р. ОСОБА_1 потрапив до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», де знаходився на стаціонарному лікуванні по 16.02.2024р. 28.02.2024р. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 59 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням за станом здоров`я. 28.02.2024р.

Як вказано у позові, ОСОБА_1 нарочно подав до медичного підрозділу військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату додаткової винагороди за час стаціонарного лікування, відповідно до положень Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168. До рапорта були долучені всі медичні документи, що підтверджували факт стаціонарного лікування в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР, зокрема Епікриз від 16.02.2024р. № 1079 та Свідоцтво про хворобу № 6 від 08.02.2024р., де визначено що захворювання, стаціонарне лікування якого відбувалось з 21.09.2023р. по 16.02.2024р. є наслідком вибухової травми, що була отримана ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини. Адвокат Павел О.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 в телефонному режимі спілкувалась з фінансово-економічною службою та стройовою частиною військової частини НОМЕР_1 . Згідно до отриманої інформації, рапорт ОСОБА_1 від 28.02.2024р. на розгляді цих підрозділів не перебував. Жодної інформації про нього вони не мали. На всі питання стосовно отримання ОСОБА_1 додаткової винагороди за час лікування, представник ОСОБА_1 отримувала відповідь, що він отримав таку винагороду за період з 28.07.2023р. по 04.08.2023р. на підставі раніше поданих рапортів, яка була йому виплачена 13.12.2023р. Факт виплати додаткової винагороди за період з 28.07.2023р. по 06.08.2023р. позивачем не заперечується.

У позові вказано, що 04.04.2024р. на адресу військової частини НОМЕР_1 представником позивача було направлено адвокатський запит про винесення наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороди солдату ОСОБА_1 , з вказанням номеру і дати наказу, направленням витягу з такого наказу, також про розмір додаткової грошової винагороди, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , з вказанням періодів нарахування додаткової винагороди, а також про строки виплати додаткової грошової винагороди. У відповідь на адвокатський запит було отримано листа військової частини НОМЕР_1 № 813/8742 від 22.04.2024р. У ньому було вказано, що на виконання попереднього листа, військова частина НОМЕР_1 надавала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану в частині, що стосується ОСОБА_1 від 28.11.2023р. №3380. Стосовно інших періодів лікування ОСОБА_1 у листі повідомилено, що військовою частиною НОМЕР_1 отримано медичні документи та вони знаходяться на розгляді для подальшого прийняття відповідного рішення у встановлені строки. Відповідно до вищесказаного військова частина НОМЕР_1 не може надати результати розгляду на момент надання відповіді.

У позові зазначено, що 23.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся із скаргою на бездіяльність керівництва військової частини НОМЕР_1 на «гарячу лінію» Міністерства оборони України. Згідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 117/Вих3ВГ/5032 від 23.05.2024р., у відповідь на звернення на «гарячу лінію», відповідно до наданих епікризів із медичної карти стаціонарного хворого № 2507 та № 4466 з 28.07.2023р. по 04.08.2023р. та з 05.08.2023р. по 06.08.2023р. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням. Таке саме формулювання містилось в листах військової частини НОМЕР_1 № 133/28 від 03.01.2024 року та № 133/272 від 15.01.2024р. отриманих представником ОСОБА_1 на запити про виплату додаткової винагороди за час стаціонарного лікування отриманого поранення, які подавались ще в період перебування ОСОБА_1 на лікуванні. А отже, вказано у позові, Епікриз від 16.02.2024р. та Свідоцтво про хворобу № 6 від 08.02.2024р., надані ОСОБА_1 до Рапорту від 28.02.2024р. про нарахування та виплату додаткової грошової нагороди за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. взагалі не були взяті до уваги військовою частиною НОМЕР_1 та Командуванням. Також, було повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_1 , з урахуванням утриманого військового збору, на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано: 13.12.2023 додаткову винагороду за період з 29.07.2023 по 04.08.2023 з розрахунку 100 тис. грн на місяць, з урахуванням раніше виплачених 30 тис. грн на місяць у сумі 19 382,26 грн; 14.05.2024 додаткову винагороду за період з 05.08.2023 по 06.08.2023 з розрахунку 100 тис. грн на місяць у сумі 6 354,84 грн.

Позивач наголошує, що інформація щодо лікування ОСОБА_1 в період з 06.08.2023р. по 16.02.2024р., вказана в листі ІНФОРМАЦІЯ_2 № 117/Вих3ВГ/5032 від 23.05.2024р., не повністю відповідає дійсності. Так, з 06.08.2023р. по 06.09.2023р. у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, згідно до Виписного епікризу № 3757 ОСОБА_1 лікувався основний діагноз: набуту вправиму ветральну грижу. Супутнє захворювання: вибухова травма (28.07.2023р.): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді дрібно осередкової симптоматики, астено-вегетативного, вестибуло-атактичного, цефалгічного синдромів. Акубаротравма, тімпоураження обох вух без пошкодження барабанних перетинок. Двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям ШМ 3,0м на обидва вуха. Хронічний двобічний риносинусит, стадія нестійкої ремісії. Хронічний медикаментозний риніт. Церебральний атеросклероз. ДЕП І ст. В період з 08.09.2023р. по 21.09.2023р. у військовій частині НОМЕР_5 , згідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1677, ОСОБА_1 лікував: СПО (30.08.2023р.) лапараскопічна алогерніопластика вентральної грижі композитним алотрансплантатом по методу ІРОМ. Стан після ВТ (28.07.2023р.). ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді стійкого цефалгічного синдрому, дрібно вогнищевої симптоматики без порушення функцій ЦНС. Акубаротравматичне ураження обох вух, без пошкодження барабанних перетинок. Двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям ШМ=3,0м на обидва вуха. Хронічний двобічний верхньощелепний риносинусит, нестійкої ремісії. Хронічний медикаментозний риніт. Проте, з усіх наступних медичних документів позивача вбачається лікування зовсім інших діагнозів. В період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. ОСОБА_1 проходив лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради». Згідно до Епікризу від 16.02.2024р. під час лікування у військовій частині НОМЕР_5 психічний стан значно погіршився, порушився сон, перед очима весь час картинки бою, загибель товаришів, не зміг вживати їжу, через те, що відчував трупний запах, з`явилися суїцидальні тенденції. Самостійно приймав заспокійливі ліки, але психологічний стан тільки погіршився, з`явились суїцидальні думки. Діагноз: Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад у вигляді затяжних тривожно депресивних проявів та поведінкових порушень у вигляді суїцидальних намірів та дій, резистентний до лікування». Ш F43.1 Не дивлячись на проведене стаціонарне лікування психічний стан не покращився у зв`язку із безперспективністю стаціонарного лікування направляється на ВЛК. 08.02.2023р. військово-лікарська комісія психіатричного профілю Військовомедичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 08.02.2024р. провела медичний огляд з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Визначено, що з діагнозом «Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад у вигляді затяжних тривожно депресивних проявів та поведінкових порушень у вигляді суїцидальних намірів та дій, резистентний до лікування» перебував на обстеженні та лікуванні у в/ч НОМЕР_4 з 28.07.2023 по 04.08.2023р., у КНП «ООМЦПЗ» ООР з 29.09.2023р. по 08.02.2024р.

Таким чином, як стверджує позивач, медичні документи, видані Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» та військово-лікарською комісією психіатричного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між отриманою ОСОБА_1 вибуховою травмою та стійким, різко вираженим посттравматичним стресовим розладом. Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад є прямим наслідком вибухової травми, отриманої ОСОБА_1 28.07.2023р. А отже, на думку позивача, висновки військової частини НОМЕР_1 та Командування ДШВ щодо того, що з усіх наступних виписок після 21.09.2024р. та довідки військово-лікарської комісії Позивач перебував на стаціонарному лікуванні або реабілітаційному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а саме набута вправима вентральна грижа, що не пов`язана із захистом Батьківщини, є необґрунтованими та безпідставними.

Як зазначено у позові, станом на дату подання позовної заяви про результати розгляду рапорта ОСОБА_1 від 28.02.2024р., прийняте відповідачем рішення, періоди лікування, за які планується здійснення виплат та розмір таких виплат Позивач та його представник досі не повідомлені.

Ухвалою судді від 08.07.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

06.08.2024 року (вх.№ЕС/32229/24) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, не обґрунтованими, надуманими, а тому не підлягають задоволенню.

Як зазначено відповідачем, додаткова винагороди в розмірі 100 000 гривень виплачується виключно: за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановлю) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Крім того підставою для надання такої відпустки є виключно постанова ВЛК в якій, крім того, обов`язково зазначається ступінь важкості поранення. Окремо відповідач звертає увагу, що обов`язок встановлення ступеня важкості поранення покладається на відповідні ВЛК, якими надається висновок про необхідність надання військовослужбовцю відпустки за станом здоров`я та жодним чином не командирами військових частин де проходить службу військовослужбовець.

У відзиві зазначено, що для отримання відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець має бути оглянутим ВЛК, після чого комісією приймається постанова наступного змісту: «Потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на ___ календарних днів». Інших підстав для надання такої відпустки чинними нормативно-правовими актами не передбачено. Тобто така відпустка надається виключно на підставі постанови ВЛК. Така постанова фактично і є підставою для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 гривень на місяць. Позивачем же не надано таких постанов, які б підтверджували його право на відпустку у спірний період.

Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу суду, що законодавчо відокремлено два типи: 1) відпустки для лікування у зв`язку з хворобою; 2) відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); Таке розмежування має принципове значення, адже прямо випливає із підстав для надання відпустки. У 1 випадку це відпустка у зв`язку із хворобою під час проходження військової служби, а у 2 випадку така відпустка є наслідком поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого військовослужбовцем у зв`язку із захистом Батьківщини, та саме така відпустка є підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн на місяць.

У відзиві відповідач звертає увагу суду на те, що в період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. позивачем взагалі не підтверджується факт стаціонарного лікування, а посилання на свідоцтво про хворобу є недоречним. Так, факт перебування на стаціонарному лікуванні позивача має бути підтверджено виписним епікризом, або випискою з картки стаціонарного хворого. З 29.09.2023 по 16.02.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні або реабілітаційному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а не у зв`язку з отриманим пораненням.

Як зазначено у відзиві, позивач зазначає, що медичні документи, видані Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» та військово-лікарською комісією психіатричного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між отриманою ОСОБА_1 вибуховою травмою та стійким, різко вираженим посттравматичним стресовим розладом. Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад є прямим наслідком вибухової травми, отриманої ОСОБА_1 28.07.2023р. А отже, на думку позивача, висновки військової частини НОМЕР_1 та Командування ДШВ щодо того, що з усіх наступних виписок після 21.09.2024р. та довідки військово-лікарської комісії позивач перебував на стаціонарному лікуванні або реабілітаційному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а саме набута травма вентральна грижа, що не пов`язана із захистом Батьківщини, є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач з позицією позивача не погоджується та звертає увагу суду на те, що ПКМ №168 передбачає виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн. виключно за період стаціонарного лікування У зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та ПКМ №168 не містить жодної згадки про таку виплату за період лікування захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. ПКМ №168 не містить обов`язку командира військової частини встановлювати причинно-наслідкові зв`язки між пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), та захворюванням.

Як стверджує відповідач, травма позивача отримана 28.07.2023 та захворювання, відділені одне від одного, та відсутня будь-яка згадка про причинно-наслідковий зв`язок між травмою та виникненням захворювання. Оскільки у період з 29.09.2023 по 16.02.2024 Позивач лікувався саме у зв`язку із захворюванням, а не травмою отриманою 28.07.2023, підстави для виплати йому додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

09.08.2024 року (вх.№ЕС/32938/24) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

12.08.2024 року (вх.№ЕС/32958/24) від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи №420/21093/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позову до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відповідь на відзив, та відзив, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07.03.2023р. по 28.02.2024р.

28.07.2023р. під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_2 внаслідок артилерійського обстрілу, ОСОБА_1 отримав поранення: ВТ. Акубаротравма. ЗЧМТ. СГМ. Логоневроз, що підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2023р. № 4466.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період:

- з 28.07.2023 року по 04.08.2023 року проходив стаціонарне лікування у ВЧ НОМЕР_4 , діагноз «Виражений цефалгічний синдром, логоневроз, астено-невротичний стан»; Згідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2507, через погіршення загального стану для подальшого лікування пацієнт переводиться на третій рівень надання медичної допомоги у ВМКЦ СР м. Дніпро.

- 05.08.2023р. проходив обстеження у нейрохірурга. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Цефалгічний синдром. Акубаротравма.

- з 05.08.2023 року по 06.08.2023 року проходив стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №4 Дніпровської міської ради». Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хвлолго №24618 - заключний діагноз: ВТ (28.07.2023) 3ЧМТ. Струс головного мозку із стійким цефалгічним синдромом, вестибуло-атактичним синдромом. Акубаротравма. Астено-невротичний синдром. Логоневроз. Такод, згідно вказаної виписки ОСОБА_1 скерований подальшим етапом медичної евакуації до м. Одеса.

- з 06.08.2023р. по 06.09.2023р. проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного Регіону, що підтверджується копією виписного епікризу №3757. У виписному епікризі №3757 вказано, що згідно ст. 56 гр. ІІ Розкладу хвороб потребує: реабілітаційного лікування в умовах в/ч НОМЕР_5 на 30 (тридцять) календарних днів. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

- з 07.09.2023р. перебував у відпустці на реабілітації, що, як вказано у позові, підтверджується копією відпускного квитка;

- з 08.09.2023р. по 21.09.2023р. проходив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_5 , та згідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1677, ОСОБА_1 лікував: СПО (30.08.2023р.) лапараскопічна алогерніопластика вентральної грижі композитним алотрансплантатом по методу ІРОМ;

- з 29.09.2023 року по 16.02.2024 року проходив стаціонарне лікування в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», що підтверджується довідкою від 24.11.2023 року №5667, довідкою від 10.01.2024 року №174, довідкою від 30.01.2024 року №635, епікризом від 16.02.2024 року №1079

Так, згідно епікризу №1079 від 16.02.2024 року, виданого КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_1 встановлено діагноз «Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад у вигляді затяжких тривожно депресивних проявів та поведінкових порушень у вигляді суїцидальних намірів та дій, резистентний до лікування». Ш F43.1».

Згідно до Епікризу від 16.02.2024р. № 1079 рекомендовано: Не дивлячись на проведене стаціонарне лікування психічний стан не покращився у зв`язку із безперспективністю стаціонарного лікування направляється на ВЛК.

Згідно до Свідоцтва про хворобу № 6 від 08.02.2024р., з урахуванням Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії (Протокол № 1208 від 08.03.2024р.), встановлено:

- Травма «Вибухова травма (28.07.2023). ЗЧМТ. Струс головного мозку у вигляді дрібноосередкової симптоматики, астено-вегетативного, вестибулоатактичного, цефалгічного синдромів. Акубаротравма, тімпоураження обох вух без пошкодження барабанних перетинок. Двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям ШМ 3,0м на обидва вуха. Травма легкого ступеня», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

- Захворювання «Стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад у вигляді затяжних тривожно депресивних проявів та поведінкових порушень у вигляді суїцидальних намірів та дій, резистентний до лікування» - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

На підставі статті 17-а, графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

28.02.2024р. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 59 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням за станом здоров`я.

Як стверджує позивач, 28.02.2024р. ОСОБА_1 нарочно подав до медичного підрозділу військової частини НОМЕР_1 Рапорт про виплату додаткової винагороди за час стаціонарного лікування, відповідно до положень Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168.

До рапорта були долучені всі медичні документи, що підтверджували факт стаціонарного лікування в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР, зокрема Епікриз від 16.02.2024р. № 1079 та Свідоцтво про хворобу № 6 від 08.02.2024р., де визначено що захворювання, стаціонарне лікування якого відбувалось з 21.09.2023р. по 16.02.2024р. є наслідком вибухової травми, що була отримана ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини.

Додаткова грошова винагорода ОСОБА_1 під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р виплачена не була.

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1, 2 ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

В ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно п.1-2 Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На думку суду, аналіз наведених норм Постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок №260), визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

Згідно п. 4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктом 9 розділу XXXIV Порядку № 260, визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В пункті 11 розділу XXXIV Порядку №260, визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260, військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Так, Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

У відповідності з пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

У відповідності з пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення(травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

Підпункт ґ пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях, зазначених в абзаці першому цього підпункту.

З аналізу пункту 1 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В той же час з медичної документації, на яку позивач посилається як на підставу нарахування спірної додаткової винагороди, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у спірний період саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що пов`язане із захистом Батьківщини.

На переконання суду надана медична документація підтверджує перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що не є тотожним, а відтак відсутні підстави для нарахування відповідачем додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі.

Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. у повному обсязі та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р., з урахуванням раніше виплачених сум необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень, то суд зазначає.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Так, зі змісту позову вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у зв`язку із діями військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.09.2023р. по 16.02.2024р. у повному обсязі.

Оскільки за результатами розгляду даної справи судом не встановлено підстав для визнання даних дій протиправними, суд вважає, що і у задоволенні похідної вимоги про стягнення моральної школи з відповідача необхідно відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя О.А. Вовченко

.