Справа № 600/279/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/279/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною, незаконною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 30044,74 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про протиправність вимоги від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56, в якій визначено недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 30044,74 гривень. Позивач зазначає, що у період нарахування боргу не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував дохід, з якого необхідно сплачувати ЄСВ, а у період з 24.10.2018 р. по 13.10.2020 р. працював у ТОВ «Гюнсел», яке було уповноважене на нарахування та сплату єдиного соціального внеску при виплаті заробітної плати. Також позивач зазначає, що з квітня 2021 р. по теперішній час працює у ТОВ «ВКФ Агрофонд». Крім того, позивач зазначив, що оскаржувана вимога не була узгоджена.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області у відзиві на позов заперечувало проти задоволення позову. Відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки єдиний внесок нараховується та сплачується незалежно від отримання доходу, а також підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника податків та зборів. Податковий орган зазначає, що Податковий орган стверджує про правомірність прийнятої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56, а тому просить суд відмовити у задоволені позову.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 22.01.2024 р. позовну заяву залишено без руху.

Судом відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.05.2024 р. заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги. Продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач з 27.11.2017 р. перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області як платник податків та платник ЄСВ. (а.с. 62-63).

Згідно облікової податкової картки позивача станом на 30.01.2021, 31.12.2021 р., 31.12.2022, 31.01.2024 року, за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 30044,74гривень. (а.с. 64-70).

Податковим органом 12.08.2021 р. прийнято вимогу №Ф-106643-56 про сплату позивачем боргу (недоїмки) в розмірі 30044,74 гривень. (а.с. 16).

Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , в якій містяться записи про роботу з 24.10.2018 р. по 13.10.2020 р. у ТОВ «Гюнсел». (а.с. 15).

Згідно довідки ТОВ «ВКФ Агрофонд» від 15.01.2024 р. вказано про підтвердження роботи позивача у товаристві, на момент видачі вказаної довідки. (а.с. 14).

06.06.2022 р. вимога №Ф-106643-56 від 12.08.2021 р. пред`явлена до примусового виконання. (а.с. 19).

08.08.2022 р. Другим відділом державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП№69576417 з примусового виконання вимоги №Ф-106643-56 від 12.08.2021 р. (а.с. 21-22).

11.01.2024 р. державним виконавцем закінчено виконавче провадження ВП№69576417. (а.с. 23).

До матеріалів справи додано довідки ТОВ «ВКФ Агрофонд» щодо виплачених позивачу коштів та утриманих податків і зборів за період з квітня 2021 р. по грудень 2023 р. (а.с. 24-26).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. №2464 (далі Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Судом встановлено, що заборгованість з єдиного внеску згідно вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56 в розмірі 30044,74 грн утворилась за період:

- листопад-грудень 2017 р. в сумі 1408 грн (704 грн у зв`язку із сплатою недоїмки);

- за 2018 р. в сумі 9828,72 грн (819,06*12);

- за 2019 р. в сумі 11016,72 грн (918,06*12);

- за 2020 р. в сумі 8495,30 грн (2078,12+1039,06+3178,12+2200).

Водночас, на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач з 24.10.2018 р. по 13.10.2020 р. перебував у трудових відносинах з ТОВ «Гюнсел», як найманий працівник та не здійснював підприємницьку діяльність. У вказаний період, обов`язок щодо сплати за позивача єдиного внеску було покладено на його роботодавця.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464 є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період з 24.10.2018 р. по 13.10.2020 р., нараховував та сплачував страхувальник ТОВ «Гюнсел», що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що здійснює підприємницьку діяльність.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності обов`язку зі сплати єдиного внеску самозайнятою особою, яка одночасно є найманим працівником, висловлена Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 р. (справа №160/3114/19) та в подальшому підтримана у постанові від 04.12.2019 р. (справа №440/2149/19), постанові від 23.01.2020 р. (справа №480/4656/18), від 07.03.2023 (справа №320/2325/19), від 31.03.2023 (справа № 600/2686/21-а).

Отже, суд вважає неправомірним нарахування податковим органом позивачу єдиного внеску за період роботи у ТОВ «Гюнсел» в сумі 18950,14 грн, а саме:

- за 2018 р. в сумі 1638,12 грн (819,06 грн*2);

- за 2019 р. в сумі 11016,72 грн (918,06 грн*12);

- за 2020 р. в сумі 6295,30 грн (2078,12+1039,06+3178,12).

Разом із тим, посилання позивача на те, що з квітня 2021 року по час звернення до суду він працює у ТОВ ВКФ Агрофонд" не мають значення для розглядуваної справи, оскільки вимога податкового органу сформована за період з листопада 2017 року по 2020 рік, а період з 2021 року не охоплюється оскаржуваною вимогою.

Водночас, що стосується решти суми нарахованого податковим органом єдиного внеску, суд вважає правомірними дії відповідача, з огляду на наступне.

Згідно із п. 65.10.8 ст. 65 Податкового кодексу України внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право, серед іншого: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом.

За приписами п. 4 ст. 5 Закону №2464-VI обов`язки платників єдиного внеску виникають з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців або з початку провадження відповідної діяльності.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Тобто, лише ті фізичні особи, які зареєстровані відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є платники єдиного внеску та зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

За результатами судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що позивач з 27.11.2017 р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку у Головному управлінню ДПС України у Чернівецькій області, як платник податків та зборів, зокрема єдиного внеску.

Суд звертає увагу, що за винятком періоду роботи у ТОВ «Гюнсел» з 24.10.2018 р. по 13.10.2020 р., позивач, будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем та платником єдиного внеску, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, був зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, незалежно від отримання доходу від такої підприємницької діяльності.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем було частково сплачено недоїмку з єдиного внеску за 2017 р. в сумі 704 грн, що вказує на погодження з обов`язком сплати єдиного внеску в цій частині.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах застосована Верховним Судом у постанові від 10.12.2021 р. у справі №640/7479/20.

Таким чином, суд вважає правомірною податкову вимогу від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56 в частині нарахованого єдиного внеску в сумі 11094,60 грн (30044,74-18950,14).

Решта доводів не спростовують висновки суду щодо правомірності вимоги від 12.08.2021 №0-106643-56 в частині нарахованого єдиного внеску в сумі 11094,60 гривень.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність сформованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2021 №0-106643-56 в частині нарахованого боргу з єдиного внеску в сумі 18950,14 грн, а тому оскаржувана вимога підлягає скасуванню в цій частині. В решті суми боргу - 11094,60 грн вказана вимога прийнята правомірна, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині та вимога у цій частині підлягає залишенню без змін.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 12.08.2021 р. №Ф-106643-56 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення податкового боргу з єдиного внеску в розмірі 18950,14 гривень.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 605,60 грн, відповідно до квитанції №172 від 17.01.2024 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Л.Дергача, 25,27, м. Чернівці, 58002)

Суддя Т.М. Брезіна