Справа № 420/26117/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.08.2024 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 30.01.2020 по 11.12.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

-Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 11.12.2023 року грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням раніше виплачених сум;

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

-Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, , Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум;

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

-Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум;

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 інших виплат згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у АДРЕСА_1 від 11.12.2023 року, №549-ос (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, премій) за період з 30.01.2020 рік - 11.12.2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

-Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 інших виплат згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у АДРЕСА_1 від 11.12.2023 року, №549-ос (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, премій) за період з 30.01.2020 рік - 11.12.2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням раніше виплачених сум;

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, «Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року, № 73 у розмірі, що складає 60 % місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

-Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, «Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року, № 73 у розмірі, що складає 60 % місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

-Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не включення суми щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, «Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року, № 73 до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого у 2016 році, 2017 році, січні-лютому 2018 року обчислювалась та нараховувалась грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань;

-Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, січень-лютий 2018 роки та грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, січень-лютий 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, «Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року, № 73 з урахуванням раніше виплачених сум;

-Встановити судовий контроль шляхом подання звіту про виконання судового рішення у цій адміністративній справі, за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) про визнання протиправними бездіяльності та зобов`язати вчинити дій у відповідності та на підставі ч. 1 ст. 382 КАС України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що у період з грудня 2016 року по 11 грудня 2023 року проходив службу у НОМЕР_5 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. У спірному періоді обрахунок та виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась виходячи із розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

На думку ж позивача, нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям, зокрема і позивачу ОСОБА_1 , в тому числі, у період з 30.01.2020 року по 11.12.2023 року, яке здійснюється згідно розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», який становив 1762 гривні, - є протиправним та таким, що суперечить ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», адже держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (інших положень ст. 9 вказаного Закону) та суперечить Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.

На доведення своїх доводів позивач посилається на те, що з 29 січня 2020 року дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18, пункт 6 постанови КМУ №103 відповідно до якої підлягав застосування в якості розрахункової величини для обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням військовослужбовців саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений законом на 01.01.2018 - втратив чинність, а відтак не підлягав застосуванню після указаної дати.

Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема до п.4 Постанови №704 були визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 року діє редакція п.4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін в якій передбачено, що для визначення посадового окладу, окладу за військовим званням застосовується саме прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом на 1 січня календарного року.

Представник позивача звертає також увагу, що в порівнянні із прожитковим мінімумом для працездатних осіб встановленим відповідно до ЗУ Про Державний бюджет України на 2018 рік станом на 01.01.2018, розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений відповідно до Законів України Про Державний бюджет України на 2020-2023 роки станом на 01 січня 2020, станом на 01.01.2021, станом на 01.01.2022, та станом на 01.01.2023 є більшими, а тому з 29.01.2020 у відповідача виникли підстави для визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (протягом 2020 року), на 01.01.2021 (протягом 2021 року), на 01.01.2022 (протягом 2022 року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.

Враховуючи вищевикладене, на думку позивача починаючи з 30.01.2020 року його грошове забезпечення мало б визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не «на 1 січня 2018 року», як про це вказано в чинній п. 4 Постанови №704 , враховуючи нормативні обставини «не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року» та відповідний тарифний коефіцієнт.

Враховуючи, що розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення за останньою займаною посадою позивача мають бути розраховані з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 Постанови №704, наявні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача, які полягають у застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, яка втратила чинність згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18, при нарахуванні позивачу допомоги на оздоровлення, щомісячної премії, одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу на оздоровлення та одноразову грошову допомогу при звільненні із розрахунком місячного грошового забезпечення, відповідно до пункту 4 Постанови №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Позивач також вказує, що при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії Військовою частиною НОМЕР_3 протиправно врахований розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року (1762,00 грн.). З огляду на протиправність дій Військової частини НОМЕР_3 при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 11.12.2023 року такої розрахункової величини, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року (1762,00 грн.), нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, компенсації за щорічну відпустку 2022 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також надбавок, доплат, премій у період 2020-2023 рік та інших зазначених у цьому позові виплат, проведено з порушеннями, тому позовні вимоги у цій частині мають бути задоволеними судом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач звертає увагу, що у зв`язку із прийняттям КМ України постанови від 12 травня 2023 р. № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (яка набрала чинності 20.05.2023), з 20.05.2023 розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховуються шляхом множення на 1762 грн., а не на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, відповідач зазначає у своєму відзиві на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Незважаючи на прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМУ №103 згідно з яким вносились зміни у п.4 Постанови КМУ №704 в частині встановлення розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018р., станом на травень 2023 року підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, Кабінетом Міністрів України не скасований. Отже, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

При цьому, як зауважує відповідач, питання про невідповідність положень пункту 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103 рішенню Шостого апеляційного адміністративного суду по справі № 826/6453/18 про скасування даної редакції, та питання чинності чи не чинності Постанови КМУ № 704 в редакції на момент її прийняття, не є компетенцією відповідача під час розрахунку грошового забезпечення Позивача. В свою ж чергу, чинна редакція п.4 Постанови КМУ № 704 в оскаржуваному періоді передбачала застосування в якості розрахункової величини для обрахунку складових грошового забезпечення військовослужбовців саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

З огляду на наведені доводи у відзиві на позовну заяву, відповідач вважає, що протиправна складова саме у діях чи бездіяльності військової частини та її посадових осіб відсутня взагалі. Отже, відповідач нараховував та виплачував грошове забезпечення позивачу в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приводу вимог позивача в частині щомісячної додаткової винагороди відповідач вказує, що позивачу в період з грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі, що складає 60 % місячного грошового забезпечення позивача, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення позивача за 2017 та 2018 роки (строчка 301 на зворотній стороні карток додатки 3, 4). Водночас, за твердженнями відповідача, щомісячна додаткова грошова винагорода за грудень 2016 року виплачена позивачу у січні 2017 року у розмірі 1521,50 грн., оскільки позивач став до виконання обов`язків за посадою 15.12.2016 (п. 5 Інструкції № 73).

Відповідно до п. 8 Інструкції № 73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Відтак, відповідач наголошує, що нарахування та виплата позивачу МД СПП та ДОЗ в 2016-2018 роках, які в свою чергу є одноразовими виплатами, здійснені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 р. № 1294 (далі Постанова № 1294) та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 (далі - Інструкція № 425) з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889) та Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73 (далі - Інструкція № 73), які діяли до 01 березня 2018 року.

Окремо у своєму відзиві відповідач посилається й на пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із цим позовом.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, у якому вказуючи на безпідставність доводів відповідача просить задовольнити його позовні вимоги. Вважаючи свою позицію повністю правомірною та обґрунтованою.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

17.09.2024 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить суд розглянути первісний адміністративний позов від 19.08.2024 року по справі №420/26117/24, з врахуванням уточнень, що викладені в цій заяві про зміну предмету позовних вимог в порядку ст. 47 КАС України; розділити позовні вимоги, які викладені у первісному адміністративному позові від 19.08.2024 року про перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та позовну вимогу про перерахунок допомоги на оздоровлення та викласти їх порізно у такому вигляді:

Позовні вимоги про перерахунок допомоги на оздоровлення:

1. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

2. Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум;

Позовні вимоги про перерахунок матеріальної допомоги:

3. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

4. Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.

В своїй заяві, позивач зокрема наголошує на обґрунтованості первинно заявлених своїх позовних вимог. При цьому, уточнення стосуються вимог в частині перерахунку грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020-2023 роки, а також матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки.

Ухвалою суду від 23.09.2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про заміну предмету позову до Військової частини НОМЕР_3 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач надав відзив у якому вважаючи необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача аналогічним чином як і в попередньо наданому до суду відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні вимог позивача повністю.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено свої доводи, які на його думку спростовують позицію відповідача у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 у спірному періоді проходив військову службу у НОМЕР_5 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.12.2023 «Про особовий склад», копія якого додана позивачем до позову, капітана ОСОБА_1 (П-009923) виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Також, в указаному наказі міститься інформація про те, що позивач отримав грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік. Матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік. Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, та утримати із грошового забезпечення за 3 дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726 гідний виплати на період воєнного стану додаткової винагороди за грудень 2023 року в кількості 7 діб. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.02.2023 №170-ос) гідний виплати всіх видів грошовою забезпечення за прослужений період в поточному році в повному обсязі.

Позивач, як вбачається із доводів позовної заяви та доданих до позову документів, звертався до відповідача із відповідними зверненнями:

-26.02.2024 року позивачем ОСОБА_1 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_3 ) було надіслано заяву з вимогою надати письмове роз`яснення інформацію про розмір та суми грошового забезпечення, що були нараховані при звільненні 11.12.2023 року; надати інформацію, чи виплачувалось грошове забезпечення у період з 2020 року по 11.12.2023 рік (розмір та суми грошового забезпечення), що перераховується на підставі п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704; надати розрахункові документи по факту виплати грошового забезпечення за період проходження військової служби у НОМЕР_6 прикордонному загоні Державно-прикордонної служби України, зокрема, помісячні картки особового рахунку військовослужбовця. Однак, відповідь військова частина НОМЕР_3 стосовно даної заяви не надала.

-30.05.2024 року, як далі вказується у позові, позивачем направлено повторну заяву з відміткою «Повторно» про надання інформації про нарахування грошового забезпечення на підставі п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704. Разом з тим, у цій заяві уточнена вимога про надання інформації, чи була виплачена щорічна грошового винагорода на підставі Постанови КМУ №899 та у якому розмірі. Однак, і на указану заяву, відповідь військова частина НОМЕР_3 стосовно даної заяви не надала.

- 11.07.2024 року ОСОБА_1 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 надіслано звернення у якому, зокрема просив: Повідомити чи при обчисленні розміру посадового окладу та окладу військового звання в 2018-2023 роках тарифний коефіцієнт посадового окладу та тарифний коефіцієнт за військове звання множився на розмір прожиткового мінімуму станом на відповідний календарний рік чи 50% розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня відповідного календарного року; Надати інформацію стосовно того, чи було проведено перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.12.2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; Надати картки особового рахунків за період з 2018-2023 роки; У випадку встановлення факту, що перерахунок грошового забезпечення згідно п.4 Постанови КМУ № 704 не був здійснений, то провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням); Здійснити доплату грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29.01.2020 по 11.12.2023 року, із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня відповідного календарного року; Врахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-бутових питань, грошову компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки 2022 року та одноразову допомогу при звільнені за період з 29.01.2020 року по 11.12.2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; Надати довідкову інформацію про тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, на який маю право на виплати, розмір прожиткового мінімуму, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30 серпня 2017 року за період з 29 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року, з 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2023 року по 11 грудня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум; Повідомити чи нараховувалась одноразова грошова допомога за рахунок місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні, що здійснюється на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; Яка кількість років враховувалась у розрахунок одноразової допомоги при звільненні та у якому відсотковому еквіваленті підлягала до нарахування; Надати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 11.12.2023 року та повідомити про розмір та суми компенсації речового майна, що було нарахована та виплачена

- 26.07.2024 року позивач надіслав на адресу відповідача звернення з вимогою повідомити, чи виплачувалась на протязі проходження військової служби, зокрема, у період з 2016 року по 2018 рік, ОСОБА_1 , щомісячна додаткова грошова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889; надати довідку про розмір та суми нарахованої щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі Постанови КМУ від 22.09.2010 р., №889 із вказівкою на вид винагороди та нормативну підставу такого нарахування; повідомити, чи були включені суми щомісячної додаткової грошової винагороди (Постанова КМУ №899) до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого у 2016 році, 2017 році, 2018 році обчислювалась та нараховувалась грошова допомога на оздоровлення; надати довідку про такі нарахування із зазначенням окремо суми допомоги на оздоровлення та суми щомісячної додаткової грошової винагороди (Постанова КМУ №899), що підлягала до включення у таке нарахування; повідомити, чи були включені суми щомісячної додаткової грошової винагороди (Постанова КМУ №899) до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого у 2016 році, 2017 році, 2018 році обчислювалась та нараховувалась матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань; надати довідку про такі нарахування із зазначенням окремо суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та суми щомісячної додаткової грошової винагороди (Постанова КМУ №899), що підлягала до включення у таке нарахування та виплату; надати витяги з наказів про нарахування вказаної грошової додаткової винагороди та врахування її при виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціальнопобутових питань та допомоги на оздоровлення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 у період з 2016 року 2018 р.

- також 09.08.2024 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено заяву про надання інформації стосовно того, чи були розглянуті та прийняті рішення стосовно заяв (звернень) від 26.02.2024 року, від 30.05.2024 року, від 11.07.2024 року, так як відповідь стосовно цих заяв станом на 09.08.2024 року, поштовим шляхом (чи іншим чином) не надходили.

Однак, жодних відповідей за твердженнями позивача він не отримав.

В свою ж чергу, згідно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, звернення позивача від 26.02.2024 та від 30.05.2024 до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Докази позивача про направлення до військової частини НОМЕР_1 звернень від 26.02.2024 та від 30.05.2024 є неналежними, оскільки на конвертах відсутні відбитки поштового штемпеля, які підтверджують прийом поштового відправлення оператором поштового зв`язку для відправлення (додатки 3 та 4 до позову). Стосовно інших звернень ОСОБА_1 , відповідач зазначає, що 02.08.2024 направлена відповідь (додатки 12, 13), яка позивачем була отримана 28.08.2024 (додаток 14).

Ухвалою суду від 26.08.2024, у відповідача було витребувано: інформацію про надання/ненадання ОСОБА_1 при звільненні письмового повідомлення про суми нарахованих і виплачених йому при звільненні виплат. Якщо так, - надати суду копію такого повідомлення з доказами його отримання позивачем ОСОБА_1 , інформацію про розмір прожиткового мінімуму, який застосовувався для нарахування та виплати грошового забезпечення позивача (зокрема посадового окладу та окладу за військовим званням, а також додаткових видів грошового забезпечення) у 2018-2023 роках по день звільнення, інформацію про розмір прожиткового мінімуму, який застосовувався для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану відпустку у 2022 році, інформацію про розмір прожиткового мінімуму, який застосовувався для нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, належним чином засвідчену копію Довідки про розмір усіх сум, нарахованих та виплачених ОСОБА_1 при звільненні, із зазначенням розміру окремо кожного виду виплати, належним чином засвідчену копію розрахунку нарахованої та виплаченої позивачу ОСОБА_1 у період з 01.12.2016 по 28.02.2018 щомісячної додаткової винагороди відповідно до Постанови КМ України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», із зазначенням її розміру у відсотковому та грошовому виразі, належним чином засвідчену копію розрахунку нарахованих та виплачених у 2016-2018 роках грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, вказавши з якого розміру грошового забезпечення вони були розраховані та чи була до такого грошового забезпечення включена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою КМ України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Згідно наданих військовою частиною НОМЕР_1 до матеріалів справи особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2020, особистих карток на грошове забезпечення за 2021-2023 з архівними відомостями №1 за період з січня 2022року по грудень 2022 року та з січня 2023 року по грудень 2023 року, довідки про складові видів при звільнення, складові грошового забезпечення позивача, а саме посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення та премії за період служби з січня 2020 року по грудень 2023 року були нараховані та виплачені виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 (1762 грн.) до 19.05.2023, а після цієї дати виходячи із суми 1762 грн.

Також, у спірному періоді, позивачу виплачувалась грошова допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2020-2023рр. та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023рр., розмір яких також обраховувався виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 (1762 грн.) до 19.05.2023, а після цієї дати виходячи із суми 1762 грн.

Також, у період з грудня 2016 по 28 лютого 2018рр. позивачу виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода передбачена постановою КМУ №889 від 22.09.2010р. у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

При звільненні позивача зі служби йому були виплачені належні компенсаційні виплати, зокрема за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, проведені інші належні при звільненні виплати, на які позивач набув право згідно витягу з наказу №549-ос від 11.12.2023.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у спірних правовідносин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписами ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 4 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103 пунктом 6 якої внесено зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України №704, пункт 4 якої викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103?«Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Отже, з 29.01.2020р. відповідні зміни, які були внесені до п.4 Постанови КМ України №704 втратили чинність.

Таким чином, з 29 січня 2020 року не діє норма п.6 постанови КМУ №103, якою були внесені зміни до п.4 постанови КМУ №704 стосовно того, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Суд наголошує на неможливості застосування норми, визначної в судовому порядку протиправної та скованої.

Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст.6 Закону №2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із ч.2 ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (п.1) та порядок встановлення державних стандартів (п.3).

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому п.8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII?«Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України Про Державний бюджет на наступні роки (№294-IX , №1082-IX, №1928-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020, 2021, 2022, 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 по справі №913/204/18, від 10.03.2020 по справі №160/1088/19, від 09.06.2022 у справі №520/2098/19).

Отже, з огляду на передбачені в ч.3 ст.7 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 29.01.2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Законам про Державний бюджет на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Також, суд вважає за доцільне врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704», яка набрала чинності 20.05.2023, було скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, відповідно до яких установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, з починаючи з 29.01.2020 та до моменту набрання чинності 20.05.2023 року постановою КМУ №481 від 12.05.2023, визначення розміру посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями позивача мало б здійснюватися відповідачем, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня відповідного року.

Втім, Військова частина НОМЕР_1 при розрахунках та виплаті протягом 2020-2023 рр. складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, та інш.), застосовувала прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом на 01.01.2018, який становить - 1762,00 грн., що з огляду на викладене вище не узгоджується з приписами чинного законодавства, водночас лише до 20.05.2023 року, оскільки з цієї дати, у зв`язку із набранням чинності постановою КМУ №481 від 12.05.2023, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням обраховуються виходячи з розміру 1762,00 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 з 30 січня 2020 року по 19.05.2023 року, діяв протиправно, не на підставі, не у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, отже в указаній частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21 та від 19.10.2022 у справі №400/6214/21.

Також, суд враховує, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказ Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, інші щомісячні види грошового забезпечення військовослужбовців нараховуються та виплачуються з врахуванням розміру посадового окладу та (або) окладу за військовим званням за займаною посадою, зокрема: надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премії та інші (розділ IІІ Порядку №558).

Відповідно до пп. 1, 5 п. 7 розділу ІV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги

Згідно з пп.1 п.6 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Відтак розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача, а також грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які були виплачені за період його служби з 30.01.2020 по 19.05.2023 підлягають обчисленню, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлений на 1 січня відповідного календарного року.

Таким чином, у вказаній частині позов також підлягає задоволенню.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують права позивача на отримання грошового забезпечення з урахуванням розмірів щомісячних основних та додаткових видів, виплаченого йому у період проходження військової служби з 30.01.2020 по 19.05.2023, розрахованого із застосуванням розрахункової величини для обрахунку основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

У іншій частині, а саме щодо періоду, починаючи з 20.05.2023, вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки не узгоджуються з приписами чинного законодавства, враховуючи прийняття КМ України Постанови №481 від 12.05.2023, чинної з 20.05.2023, відповідно до приписів якої обрахунок складових грошового забезпечення військовослужбовців здійснюється виходячи з розрахункової величини 1762 грн. (що відповідає рівню прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018), безпосередньо виходячи з якого позивачу з 20.05.2023 нараховувалось грошове забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними і вимоги позивача в частині перерахунку виплачених при звільненні ОСОБА_1 компенсаційних виплат, включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та інших належних йому виплат, на які він набув право згідно витягу з наказу від 11.12.2023 №549-ос, оскільки станом на дату звільнення його зі служби та виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, редакція п.4 Постанови КМУ№704 з урахуванням постанови КМУ №481 від 12.05.2023 передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Саме із застосуванням такої розрахункової величини 1762 грн. позивачу й було обраховано виплати належні йому при звільненні, що узгоджується та відповідає нормам чинного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин у цій частині.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року та здійснити виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі по тексту - Постанови КМУ №889), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено установити щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. (пп.5 п.1).

На виконання вказаної постанови, Адміністрацією Держприкордонслужби було видано наказ від 02.02.2016 № 73 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за №217/28347 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі по тексту - Наказ №73).

Пунктом 1 Наказу №73 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Також пунктом 4 було зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 січня 2016 року, (далі по тексту - Інструкція №73), якою визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу Державної прикордонної служби України винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Так, пунктом 2 Інструкції № 73 визначено, що виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 зазначеної Інструкції до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Згідно пункту 6 цієї Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 8 Інструкції № 73).

Суд констатує, що право на щомісячну додаткову грошову винагороду позивач набув за період з грудня 2016 по 28.02.2018, в цій частині його право було реалізоване, виплата винагороди здійснювалася щомісячно у вказаний період, що підтверджується наявними у матеріалах справи особистими картками грошового забезпечення позивача.

Відтак, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату не підлягають задоволення, оскільки права позивача в цій частині не є порушеними.

Також спірним у цій справі є питання невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 до складу грошового забезпечення при обрахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2018 роки.

Суд, оцінюючи доводи сторін зі спірного питання відзначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб №1294 від 07 листопада 2007 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до підпунктів 3.7.1, 3.7.4 пункту 3.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20 травня 2008 року №425 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 року за №537/15228) (далі - Інструкція №425, яка була чинна в спірний період), військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до підпункту 3.6.1, 3.6.3 пункту 3.6 Інструкції №425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги визначається, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення.

Судом під час розгляду справи з`ясовано, що під час проходження військової служби позивачу у період з грудня 2016 року по 28.02.2018 постійно нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, розмір якої розраховувався у відсотковому співвідношенні до розміру місячного грошового забезпечення, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення позивача за 2016-2018 роки.

Однак, додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою №889, до складу грошового забезпечення, з якого позивачеві обчислено суми виплат грошової допомоги на оздоровлення у 2017-2018 та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань у 2017-2018 роках не включив, що не спростовано відповідачем.

Необхідність включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення з якого здійснюється розрахунок: грошової допомоги для оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань підтверджується висновками щодо застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18.

При цьому, відповідач керувався пунктом 8 Інструкції №73 за змістом якого винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Спірним питанням у даній справі є склад грошового забезпечення військовослужбовців, що має включатися при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань.

З огляду на приписи ст.9 Закону №2011-ХІІ, Постанов КМ України №1294 та №704, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки за період служби з грудня 2016 по лютий 2018 включно додаткова грошова винагорода на підставі Постанови №889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, що підтверджується наявними у матеріалах справи особистими картками особового рахунку про нараховане та виплачене грошове забезпечення за 2016-2018 роки, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, мала постійний характер та виплачувалася позивачу щомісяця, то відповідно до положень статті 9 Закону №2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально побутових питань.

В той же час суд зауважує, що відповідно до особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік, позивач фактично вступив на посаду з 15.12.2016 та за час його служби у 2016 році грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових-питань йому не виплачувалися. Тому вимоги позивача в частині перерахування вказаних допомог за 2016 рік з врахуванням розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, задоволенню не підлягають.

Також суд враховує і те, що з 01.03.2018 виплата додаткової грошової винагороди припинена, у зв`язку із втратою чинності Постановою №889. Відповідно до особистої картки грошового забезпечення за 2018 рік, позивачу грошова допомога на оздоровлення була виплачена у січні 2018 року, відтак її розмір підлягав розрахунку із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка в той час ще виплачувалася позивачу. В той же час, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових-питань позивачу була виплачена у листопаді 2018 року, в той час коли щомісячна додаткова грошова винагорода уже не виплачувалася, а відтак розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань не міг бути розрахований від грошового забезпечення із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди. Відтак в цій частині позову також слід відмовити.

Таким чином, з наведеного вище правового регулювання та обставин справи суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано грошову допомогу на оздоровлення у 2017-2018 роках та матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових-питань у 2017 році, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, та в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Позиція суду зі спірного питання узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 381? КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Приписи ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондують з закріпленими у п.4? ч.6 ст.246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

При цьому, аби застосувати спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення, що відповідає позиції Верховного Суду, наведеній зокрема у постановах від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 у справі № 826/17587/18, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 22.12.2020 у справу № 440/1810/19, від 25.02.2021 у справі № 640/13599/20, від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20, від 27.04.2021 у справі № 460/418/20, від 13.09.2021 у справі № 20/3888/21, від 02.12.2021 у справі № 808/1156/18.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі, а тому відповідна вимога позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши спірні обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 року включно грошового забезпечення (включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 19.05.2023 року включно грошове забезпечення (включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплачених за період з 01 січня 2020 по 19 травня 2023 включно, виходячи з розміру грошового забезпечення (включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення), що розраховане від розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, виплачених за період з 01 січня 2020 по 19 травня 2023 включно, виходячи з розміру грошового забезпечення (включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення), що розраховане від розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року № 73, до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого у 2017 році та 2018 році була обчислена та нарахована грошова допомога на оздоровлення та у 2018 році - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України АДРЕСА_1 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та грошову допомогу на оздоровлення за 2017-2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889, «Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року, № 73, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА