Справа № 320/34749/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Справа № 320/34749/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

1. Визнати протиправним тa скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 17 травня 2023 року № 59-С «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 31 травня 2023 року № 60-С «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

3. Визнати протиправним тa скасувати Наказ Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09 червня 2023 року № 147-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

4. Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів.

Позиції сторін

Позивач зазначає, що перебувала на посаді головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів Держпродспоживслужби в м. Києві згідно Наказу від 11.05.2017 №104-О. Наказами відповідача від 13.04.2023 №53-С, від 22.04.2023 №55-С, від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С накладено дисциплінарні стягнення у вигляді догани за прогул без поважних причин, та як наслідок, наказом від 09.06.2023 №147-О накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

ОСОБА_1 наполягає на незаконності спірних наказів, зокрема, зауважує, що наказом №55-С до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за прогул без поважних причин з 02 січня 2023 року по 31.01.2023 року, яке вже було застосовано попереднім наказом від 13.04.2023 №53-С.

Позивач зазначила, що в період з 02 січня 2023 року по 31.01.2023 року, з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 03 квітня 2023 року по 07 квітня 2023 року перебувала за межами України разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку виховує сама, пояснення відповідні та докази були надані при розгляді дисциплінарних справ.

Причиною прогулів у вказані періоди позивач обґрунтовує її тимчасовою непрацездатністю через проблеми зі здоров`ям, гіпертонією третього ступеню, гіпертонічної хвороби серця, що підтверджує довідкою медичного центру від 05.07.2023.

Позивач вказує, що згідно положень ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Просить скасувати спірні накази та поновити її на посаду з якої було звільнено.

Відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача, покликаючись на положення ч. 1, ч. 2 ст. 56, ст. 64, п. 12 ч. 2 ст. 65, ч. 7 ст. 66, ст. 68 та ст. 69, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про державну службу», матеріали дисциплінарних проваджень №2023/5, №2023/6, доповідні записки та Акти про відсутність на робочому місці та наполягає на правомірності спірних наказів від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани в період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 03 квітня 2023 року по 07 квітня 2023 року, а також, вказуючи на положення ч. 1, ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу», постанову КМУ від 12.04.2022 №440 вважає законним наказ від 09.06.2023 №147-О про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Також, відповідач відмітив, що під час розгляду дисциплінарною комісією складу дисциплінарного проступку позивача в березні 2023 року, останню було повідомлено належним чином про дату та час засідання комісії, запрошено на дистанційне засідання, але ОСОБА_1 не з`явилась, про причини не повідомила. Пояснень та відповідних документів щодо відсутності на робочому місці від ОСОБА_1 комісією не було отримано. Під час розгляду наступного дисциплінарного проступку у квітні 2023 року, позивач повідомила дисциплінарну комісію, що перебуває за кордоном та на лікарняному по догляду за дитиною, на дистанційне засідання не з`явилась та про причини не повідомила, на пропозицію комісії подати пояснення та докази, не надано.

Відповідач звертає увагу суду на те, що наказів про відрядження позивача для виїзду за кордон Держпродспоживслужба не видавала ні у спірні проміжки часу, ні взагалі. ОСОБА_1 не перебувала у спірні періоди у відпустці, а отже як державний службовець повинна була перебувати на робочому місці.

Відповідач вважає, що доведено наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Щодо копії медичної довідки від 05.07.2023 відповідач вважає таку не належним доказом на підтвердження поважності прогулу у зв`язку із непрацездатністю, оскільки така довідка була видана 05.07.2023, переклад зроблено 08.12.2023, тобто вже після звільнення її зі служби.

Також додає, що в дисциплінарній справі №2023/6 наявні документи складені не державною мовою, про те на лист відповідача від 11.05.2023 №12,0/4014 ОСОБА_1 не надавала перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів.

Просить суд відмовити у позові.

Вчинені процесуальні дії та прийняті рішення у справі

28.09.2023, ухвалою суду дана позовна заява була відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишена без руху у зв`язку із невідповідністю останньої ч. 5 ст. 160, ч.ч. 3, 4, 6 ст. 161 КАС України та визначено позивачу порядок та строк усунення недоліків позовної заяви.

25.12.2023 позивачем на усунення недоліків позовної заяви подано позовну заяву (уточнену) та докази сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

15.01.2024 ухвалою судом встановлено відсутність обставин та підстав для перегляду питання щодо поновлення строку для звернення до суду позивачем, оскільки строк звернення не пропущений, враховано надані позивачем докази сплати судового збору, у зв`язку з чим, відкрито провадження в адміністративній справі та справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

31.01.2024 відповідачем подано до суду відзив.

29.05.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про об`єднання справ в одне провадження справ №320/34749/23 з №320/41487/23 та з № 320/41489/23.

11.11.2024 позивачем подано заяву із доказами щодо повернення сплаченого судового збору.

Встановлені обставини судом

Наказом Головного Управління Держспоживслужби в м. Києві від 27 квітня 2016 року №30-О ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста Відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів з 28 квітня 2016 року у порядку переведення з Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві.

Наказом ГУ Держспоживслужби в м. Києві від 11 травня 2017 року №104-О ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів з 12 травня 2017 року.

Відповідно до доповідної записки заступника начальника Управління начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Головного управління Держпродспоживслужби від 01.03.2023 ОСОБА_3 , та Актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 01.03.2023 року по 03.03.2023 року, від 06.03.2023 року по 10.03.2023 року, від 13.03.2023 року по 17.03.2023 року, від 20.03.2023 року по 24.03.2023 року, від 27.03.2023 року по 31.03.2023 року наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 18.04.2023 року № 54-с «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до Додатку до Наказу від 18.04.2023 № 54-С створено дисциплінарну комісію, у складі: ОСОБА_4 начальник Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства; ОСОБА_5 головний спеціаліст відділу правового забезпечення та договірної роботи Управління правового забезпечення; Матвійчук Р.Л. заступник начальника начальник відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини: ОСОБА_7 головний спеціаліст Відділу економіки, бухгалтерського обліку та звітності; Іванченко Н.Г. в.о. начальника відділу роботи з персоналом.

Дисциплінарна комісія за результатами розгляду дисциплінарної справи дійшла висновку про наявність у діях головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 01.03.2023 по 31.03.2023 року.

18.04.2023 за результатами дослідження всіх матеріалів дисциплінарної справи 2023/5, Комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживслужби дійшла висновку щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 та надано рекомендацію начальнику Головного управління Держпродспоживслужби про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у вигляді догани.

Листом від 19.04.2023 № 10.0/3215 ОСОБА_1 повідомлено про порушення дисциплінарного провадження та запропоновано до 28.04.2023 надати пояснення щодо відсутності на робочому місці з 01.03.2023 року по 31.03.2023 року. Лист було надіслано на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Пояснень відсутності на робочому місці від позивача до комісії не надходило.

Листом від 08.05.2023 за № 12.0/3933 ОСОБА_1 запрошено на дистанційне засідання дисциплінарної комісії на 12 год. 15.05.2023 року та запропоновано до 15.05.2023 надати письмові пояснення та документи щодо обставин, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, у тому числі достовірну та вичерпну інформацію з відповідним документальним підтвердженням.

Позивач на засідання комісії не з`явилась, причини відсутності не повідомила, пояснень та документів до комісії не подано.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 17.05.2023 № 59-С до ОСОБА_1 застосовано заходи дисциплінарного впливу за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин - оголошена догана.

Відповідно до доповідної записки заступника начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Мазепи І.М. від 03.04.2023, та Актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 03.04.2023 по 07.04.2023 року, наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 02.05.2023 року № 57-С «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 .

Додатком до наказу від 02.05.2023 № 57-С визначено склад дисциплінарної комісії: ОСОБА_9 заступник начальник Управління начальник відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства; Волковська В.О. заступник начальника управління претензійно-позовної роботи Управління правового забезпечення; начальник відділу Матвійчук Р.Л. заступник начальника начальник відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини: ОСОБА_11 начальник управління організаційного та інформаційного забезпечення; Іванченко Н.Г. в.о. начальника відділу роботи з персоналом.

Листом від 02.05.2023 № 12.0/3770 ОСОБА_1 повідомлено про порушення дисциплінарного провадження та запропоновано до 11.05.2023 надати пояснення щодо відсутності на робочому місці з 03.04.2023 по 07.04.2023 року. Лист було надіслано на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Листом від 10.05.2023 ОСОБА_1 повідомила, що знаходиться за кордоном «на лікарняному по догляду за дитиною».

Листом від 16.05.2023 за № 12.0/4169 ОСОБА_1 запрошено на дистанційне засідання дисциплінарної комісії на 12 год. 23.05.2023 року, запропоновано до 23.05.2023 надати письмові пояснення та документи щодо обставин, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, у тому числі достовірну та вичерпну інформацію з відповідним документальним підтвердженням.

ОСОБА_1 на дистанційне засідання дисциплінарної комісії не з`явилась, про поважні причини своєї відсутності не повідомила, не надала письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Дисциплінарна комісія за результатами розгляду дисциплінарної справи дійшла висновку про наявність у діях головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів Чайки Л.Б. дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 03.04.2023 по 07.04.2023 року.

23.05.2023 за результатами дослідження всіх матеріалів дисциплінарної справи 2023/6, Комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспоживсужби дійшла висновку щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів ОСОБА_1 та надано рекомендацію начальнику Головного управління Держпродспоживслужби про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у вигляді догани.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 31.05.2023 № 60-С до ОСОБА_1 було застосовано заходи дисциплінарного впливу за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин - оголошена догана.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби від 09.06.2023 №147-О звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контролю у сфері торгівлі Управління захисту споживачів 09 червня 2023 року, за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Підстава наказу: накази від 13.04.2023 №53-С, від 20.04.2023 №55-С, від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С.

Не погоджуючись зі спірними наказами позивач звернулась до суду із даним позовом.

Встановивши позиції сторін по справі, розглянувши подані ними докази, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановивши правову позицію позивача та відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Застосовано судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу ч.2 ст.2 КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 889-VІІІ) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону №889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Основні обов`язки державного службовця закріплені у статті 8 Закону № 889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У пункті 1 частини першої статті 61 Закону №889-VIII зазначено, що службова дисципліна забезпечується шляхом дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 62 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця та виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.

За правилами частини першої статті 64 Закону № 889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено частиною першою статті 65 Закону №889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 12 частини другої вказаної статті дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За частиною першою та частиною другою ст. 56 Закону № 889-VIII тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень. Для державних службовців установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною п`ятою статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

У частині шостій статті 66 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої вказаної статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

При цьому, частиною першою статті 74 Закону №889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частиною першою статті 71 Закону №889-VIII обумовлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону №889-VIII державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону №889-VIII за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (частина 2 ст.75 Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини 3 ст.75 Закону № 889-VIII за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні (частина 4 ст.75 Закону № 889 VIII).

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1039 рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає: 1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; 2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців: Кабінет Міністрів України - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії А; голова місцевої держадміністрації - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах; керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком (пункт 13 Порядку № 1039).

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Згідно п. 31 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Пояснення надається в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Державний службовець має право:

бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії;

надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи;

користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Згідно п. 32 Порядку №1039 про дату, час і місце та спосіб проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

У разі прийняття Комісією, дисциплінарною комісією рішення про проведення засідання дистанційно в режимі відеоконференції Комісія, дисциплінарна комісія повідомляє про це державному службовцю відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.

Комісія, дисциплінарна комісія може прийняти рішення про перенесення засідання для надання пояснення державним службовцем з урахуванням строків здійснення дисциплінарного провадження.

Рішення про перенесення засідання може бути прийнято в разі, коли державний службовець вперше не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, повідомивши про поважні причини своєї відсутності, зокрема з підстав виникнення технічних проблем, що унеможливили його участь у засіданні в режимі відеоконференції.

У разі перенесення засідання Комісія, дисциплінарна комісія повідомляє про це державному службовцю відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.

У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, і не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмових пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень.

Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Відповідно до пункт 33 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до пункту 34 Порядку № 34 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Частинами першою, другою, дев`ятою-одинадцятою статті 69 Закону № 889-VIII передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону №889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) - суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Частинами першою - третьою статті 73 Закону №889-VIII встановлено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Відповідно до статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення (ч. 1); пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі (ч. 2); відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (ч. 3).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Таким чином, звільнення державного службовця за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) може мати місце лише за умови, коли державний службовець без поважних причин був відсутній на службі. Державний службовець не може бути звільнений за прогул, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як прогул без поважної причини.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 розкриває зміст поняття прогулу як відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, або принаймні більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Не є поважними причинами відсутності працівника на роботі згідно з вказаною постановою, зокрема, поміщення особи до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу.

Виходячи із системного аналізу правових норм, які регулюють спірні правовідносини вбачається, що у разі вчинення державним службовцем прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право притягнути такого державного службовця до дисциплінарної відповідальності (у разі якщо не минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, а також якщо не минув один рік після його вчинення) у вигляді оголошення догани.

У разі ж встановлення систематичності (повторно протягом року) відповідного дисциплінарного проступку державного службовця, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право застосувати винятковий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби.

Відтак, для прийняття рішення про звільнення працівника із займаної посади за прогул необхідно встановити дві обставини: по-перше, встановити факт відсутності працівника на робочому місці протягом трьох годин або протягом цілого робочого дня; по-друге, з`ясувати причини такої відсутності та обґрунтовано вважати їх неповажними; по-третє, систематичність вчинення даного проступку, тобто повторно протягом року.

З наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для звільнення державного службовця є встановлення систематичності (тобто вчинених неодноразово протягом року) прогулів (відсутності на роботі більше трьох годин) цієї особи без поважних причин.

Разом з цим, єдиною належною обставиною, яка свідчить про систематичність вчинення державним службовцем такого дисциплінарного проступку як прогул без поважних причин, є чинне рішення суб`єкта призначення (керівника відповідного державного органу) про накладення на даного державного службовця дисциплінарного стягнення за таке ж порушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року по справі №640/15754/19.

В свою чергу суд відмічає, що дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Суд враховує у даній справі що позивач не оскаржує порядок призначення дисциплінарних проваджень, визначення складу комісії, порядок проведення службового розслідування комісією, порядок вручення спірних наказів.

По суті спору суд зазначає, що предметом розгляду в даній справі є накази від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за прогули без поважних причин в період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 03 квітня 2023 року по 07 квітня 2023 року та наказ від 09.06.2023 №147-О про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за вчинення позивачем систематично (повторно протягом року), дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу", а саме прогулу державного службовця без поважних причин.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/22 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

З матеріалів дисциплінарної справи 2023/5 судом враховано та встановлено, що згідно характеристики за підписом в.о. начальника Управління захисту прав споживачів М. Лисенко ОСОБА_1 з серпня 2022 року по теперішній час відсутня на робочому місці з невідомих причин.

ОСОБА_1 подала 16.01.2023 заяву про надання їй відпустки із збереженням заробітної плати у період дії воєнного стану. У своєму листі від 27.04.2023 ОСОБА_1 запитувала щодо підстав застосування до неї дисциплінарного стягнення в той час коли вона перебувала за кордоном.

У листі від 17.01.2023 №12.0/426 вбачається що листом від 30.12.2022 12.0/8066 Головне управління Держпродслужби запитувало у ОСОБА_1 документи на спростування вчинення нею дисциплінарного проступку, відсутності на робочому місці без поважних причин з 28.11.2022 по 02.12.2022.

Відповідач листом від 28.04.2023 №12.0/3653 ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець для осіб які виїхали за кордон, набули статусу внутрішньо переміщених осію, в обов`язковому порядку надає відпустку без збереження заробітної плати не більше 90 календарних днів, але нею вже було використано право на відпустку без збереження заробітної плати.

З пояснень від 09.05.2023 заступника начальника Управління-начальника відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродслужби в м.Києві Мазепи І.Ю. слідує, що з 05.12.2022 по 09.05.2023 ОСОБА_1 на робочому місці не було, від неї не надходило жодних смс повідомлень чи телефонних дзвінків, місце перебування її не відоме, документів які б спростовували чи підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку ОСОБА_13 зазначає, що таких не має.

З матеріалів дисциплінарного провадження 2023/6 з характеристики від 05.05.2023 за підписом в.о. начальника Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами С. Харченко вбачається, що ОСОБА_1 за час роботи в управлінні переважну частину робочих днів була відсутня (перебувала у відпустках: щорічних, додаткових, соціальних, без збереження заробітної плати, на лікарняних).

Згідно листа від 05.05.2023 до Комісії за підписом в.о. начальника відділу Управління роботи з персоналом Н.Іванченко зазначено про наявність дисциплінарних стягнень щодо ОСОБА_1 наказами від 24.02.2023 №48-С, від 31.03.2023 №52-С, від 13.04.2023 №54-С, від 20.04.2023 №55-С.

У своїй заяві від 10.05.2023 на лист Головного управління Держпродслужби від 02.05.2023 №12.0/3770 ОСОБА_1 повідомила що вона з 20.03.2023 перебуває на лікарняному по догляду за дитиною, долучила документи складені іноземною мовою від 02.05.2023, 05.05.2023, 20.03.2023, без перекладу державною мовою.

На лист від 16.05.2023 № 12.0/4207 ОСОБА_1 надіслала листа від 18.05.2023 та заначила про те, що вона вже повідомляла та надавала документи на підтвердження перебування на лікарняному, долучила документи складені іноземною мовою від 15.05.2023, 18.05.2023, 29.03.2023.

Згідно пояснень від 19.05.2023 заступника начальника Управління-начальника відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродслужби в м.Києві Мазепи І.Ю. з 05.12.2022 по 19.05.2023 ОСОБА_1 на робочому місці не було, від неї не надходило жодних смс повідомлень чи телефонних дзвінків, місце перебування її не відоме, документів які б спростовували чи підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку ОСОБА_13 не має.

Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві листом від 19.05.2023 №12.0/4462, розглянувши лист ОСОБА_1 від 18.05.2023 роз`яснювало порядок оформлення листа непрацездатності, необхідності подати іноземні належним чином завірені із перекладом на державну мову документи на підтвердження тимчасової непрацездатності.

Тобто, з початком оголошеного в країні воєнного стану ОСОБА_1 використано право на відпустку без збереження заробітної плати 90 днів, перебувала у відпустках, на лікарняних та зокрема за даними матеріалами з серпня 2022 року відсутня на робочому місці без поважних причин, факт дисциплінарного проступку прогулу був предметом дослідження ще за період 28.11.2022 по 02.12.2022, наявні дисциплінарні стягнення за наказами від 24.02.2023 №48-С, від 31.03.2023 №52-С, від 13.04.2023 №54-С, від 20.04.2023 №55-С, запитувались відповідачем та комісією належним чином складені документи на підтвердження непрацездатності у спірні періоди.

Як встановлено судом та на чому наполягає позивач, ОСОБА_1 в період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 03 квітня 2023 року по 07 квітня 2023 року перебувала за кордоном (м. Кіпр) про що містяться відмітки у її закордонному паспорті НОМЕР_1 .

Суд враховує наявність в матеріалах дисциплінарних проваджень №№2023/5 та 2023/6 Актів відсутності державного службовця ОСОБА_1 на робочому місці за датами складення 01.03.2023, 02.03.2023, 03.03.2023, 06.03.2023, 07.03.2023, 08.03.2023, 09.03.2023, 10.03.2023, 13.03.2023, 14.03.2023, 15.03.2023, 16.03.2023, 17.03.2023, 20.03.2023, 21.03.2023, 22.03.2023, 23.03.2023, 24.03.2023, 27.03.2023, 28.03.2023, 29.03.2023, 30.03.2023, 31.03.2023, 03.04.2023, 04.04.2023, 05.04.2023, 06.04.2023, 07.04.2023.

Зокрема, згідно подання за дисциплінарною справою №2023/5 вбачається врахування доповідної записки від 01.03.2023 ОСОБА_13 , Актів про відсутність на робочому місці у періоді з 01.03.2023 по 31.03.2023, враховано характеристику ОСОБА_1 , кваліфікацію, освіту, зокрема щодо наявності дисциплінарного стягнення у вигляді догани наказом від 31.03.2023 №52-С, не встановлення обставин що пом`якшують відповідальність, не проходження оцінювання за 2022 рік, не з`явлення на засідання, не надання пояснень та документів на лист від 18.04.2023 №10.0/3215 належним чином надісланого на електронну адресу позивача. Відповідно, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» а саме прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин у період з 01.03.2023 по 31.03.2023 та рекомендовано застосувати догану згідно ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу». Подання складено та підписано 15.05.2023.

16.05.2023 листом №12.0/4207 комісією було надіслано повідомлення на електронну адресу ОСОБА_1 про внесення щодо неї Подання та запропоновано подати пояснення шляхом надіслання їх на електронну пошту Головного управління.

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві О. Рубан від 17.05.2023 №59-С накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який надісланий 18.05.2023 належним чином ОСОБА_1 та який позивач оскаржує у даній справі.

Згідно подання за дисциплінарною справою №2023/6 вбачається врахування доповідної записки від 03.04.2023 ОСОБА_13 , Актів про відсутність на робочому місці у періоді з 03.04.2023 по 07.04.2023, враховано характеристику ОСОБА_1 , кваліфікацію, освіту, повідомлення від ОСОБА_1 від 10.05.2023 про те, що вона перебуває на лікарняному по догляду за дитиною, роз`яснення листом від 18.05.2023 щодо порядку оформлення листка непрацездатності, наявності дисциплінарного стягнення у вигляді догани наказами від 24.02.2024 №48-С, від 31.03.2023 №52-С, від 13.04.2023 №53-С, від 20.04.2023 №55-С, не встановлення обставин що пом`якшують відповідальність, не проходження оцінювання за 2022 рік, не з`явлення на засідання, не надання пояснень та документів на лист від 16.05.2023 №12.0/4106 належним чином надісланого на електронну адресу позивача. Відповідно, дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» а саме прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин у період з 01.04.2023 по 07.04.2023 та рекомендовано застосувати догану згідно ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу». Подання складено та підписано 23.05.2023.

24.05.2023 листом №12.0/4559 комісією було надіслано повідомлення на електронну адресу ОСОБА_1 про внесення щодо неї Подання та запропоновано подати пояснення шляхом надіслання їх на електронну пошту Головного управління.

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві О. Рубан від 31.05.2023 №60-С накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, який надісланий 31.05.2023 належним чином ОСОБА_1 та який позивач оскаржує у даній справі.

Позивачем до даної справи долучено довідку Медичного центру здоров`я НАШ ЛІКАП Сергіос П. Сергіу (Кіпр) від 05.07.2023, із перекладом на державну мову, засвідченого приватним нотаріусом Козоріз Л.М., адефітом від 30.05.2024 щодо засвідчення нотаріусом 08.12.2023 дійсності довідки та її перекладу, згідно якої суд встановив, що ОСОБА_1 біженка з України зі статусом тимчасового проживання на Кіпрі на підставі документів Державної лікарні у Паралімні вважається тимчасово непрацездатною з 02.01.2023 по 07.04.2023, така що не могла працювати через проблеми зі здоров`ям, а саме гіпертонією 3 ступеня, гіпертонічну хворобу серця.

Позивач вважає та наполягає, що даний документ засвідчує її тимчасову непрацездатність у зв`язку із хворобою, відсутність складу дисциплінарного проступку.

Суд враховує надані до справи позивачем документи щодо встановлення другої групи інвалідності у вигляді копії довідки МСЕК від 02.12.2021 № 798769, довідку №1887/6 виданої КНП «Клінічна лікарня « 15 Подільського району м. Києва» щодо лікування ОСОБА_1 у неврологічному відділенні з 15.07.2022 по 29.07.2022 з приводу закритої черепно-мозкової травми (13.07.2022), струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та тіла, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_2 24.12.2006 №075669 від 14.02.2007.

Суд вважає необхідним зазначити, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно пп. 1.3.1 п. 1.3 Інструкції Листок непрацездатності видається, зокрема, громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

За пп. 1.4.1, пп. 1.4.5 п. 1.4 Інструкції право видачі листків непрацездатності надається серед визначеного, лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я; лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

За п.1.9 Інструкції особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи (під час відрядження, санаторно-курортного лікування, відпустки тощо), листок непрацездатності (довідка) видається за місцем їх тимчасового перебування з дозволу головного лікаря лікувально-профілактичного закладу на число днів непрацездатності.

Згідно п. 1.10 Інструкції при стаціонарному лікуванні поза постійним місцем проживання у тому числі й з інших адміністративних районів міста, листок непрацездатності видається з дозволу головного лікаря, засвідчується його підписом і печаткою лікувально-профілактичного закладу на число днів, необхідних для лікування.

Пунктом 1.11 Інструкції передбачено, що документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі:

а) гострих захворювань і травм;

б) загостренні хронічних захворювань;

в) вагітності та пологів;

г) оперативних втручань при невідкладних станах;

г) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон.

Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України.

Згідно п. 2.1 Інструкції у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

Відповідно п. 2.2 Інструкції при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 15 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 15 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. В окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання.

За п.2.5 Інструкції листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції тимчасово непрацездатним особам, направленим на консультацію, обстеження, лікування в лікувально-профілактичні заклади за межі адміністративного району, листок непрацездатності видається за рішенням ЛКК на необхідну кількість днів з урахуванням проїзду.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції при направленні хворих на доліковування в реабілітаційні відділення санаторно-курортних закладів безпосередньо із стаціонарів, згідно з висновком ЛКК, листок непрацездатності продовжується лікуючим лікарем санаторно-курортного закладу на весь термін, потрібний для закінчення призначеного лікування та реабілітації з урахуванням проїзду, але не більше терміну, передбаченого п. 4.1 цієї Інструкції.

За п. 2.19 Інструкції особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

Відповідно до п.2.22 Інструкції порядок видачі довідки у разі захворювання та травми; у зв`язку з доглядом за хворим членом сім`ї, хворою дитиною, дитиною віком до трьох років та дитиною-інвалідом до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за дитиною; при карантині; у зв`язку з вагітністю і пологами; на період санаторно-курортного лікування має відповідати вимогам цієї Інструкції.

Згідно п. 3.1 Інструкції для догляду за хворим членом сім`ї листок непрацездатності видається лікуючим лікарем одному із працюючих членів сім`ї або іншій працюючій особі, що фактично здійснює догляд.

Відповідно до п.п.3.3 3.4 Інструкції для догляду за хворою дитиною віком до 14 років листок непрацездатності видається на період, протягом якого дитина потребує догляду, але не більше 14 календарних днів, а для догляду за дитиною, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, на весь період її хвороби, включаючи санаторно-курортне лікування. Якщо дитина продовжує хворіти, то особі, яка здійснює догляд за хворою дитиною, після закінчення максимального терміну листка непрацездатності, передбаченого законодавством України, видається довідка за формою, встановленою МОЗ України (ф. № 138/0). Довідка про догляд за хворою дитиною видається до одужання дитини від гострого захворювання або досягнення ремісії у разі загострення хронічного захворювання, з продовженням у порядку, передбаченому п.2.2 цієї Інструкції.

У разі стаціонарного лікування важкохворих дітей старшого віку (6 - 14 років) листок непрацездатності видається одному із працюючих членів сім`ї або іншій працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною, на період, коли, за висновком ЛКК, дитина потребує індивідуального догляду (п. 3.9 Інструкції).

Згідно п. 3.14 Інструкції у разі захворювання дитини поза постійним місцем проживання листок непрацездатності та довідка для догляду за нею видаються за місцем тимчасового перебування дитини територіальним лікувально-профілактичним закладом з дозволу головного лікаря, і мають бути засвідчені його підписом та печаткою цього лікувально-профілактичного закладу.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).

Так, згідно пункту 2 статті 1 Закону 1105-XIV, електронний реєстр листків непрацездатності (далі Реєстр) - система накопичення, зберігання та використання інформації про видані, продовжені та обліковані листки непрацездатності, що створюються як складова частина реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхувати».

Згідно пункту 15 статті 1 Закону № 1105-XIV медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі МВТН) - електронний документ, шо формується "на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності.

Згідно пункту 16 статті 1 Закону № 1105-XIV листок непрацездатності - сформований програмними засобами Реєстру на підстав» МВТН і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, шо є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послу»; відповідно по законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 17 червня 2021 року №1234, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 липня 2021 року за №890/36512, листок непрацездатності формується в Електронному реєстрі листків непрацездатності па підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність (медичних висновків) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, лише листок непрацездатності, сформований програмними засобами Реєстру на підставі МВТН і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності. Медичний висновок лікаря є підставою для створення листка непрацездатності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 328 затверджено Порядок організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього (далі - Порядок №328), згідно якого вбачається, що Реєстр ведеться з метою забезпечення накопичення, зберігання, обліку та використання інформації про сформовані (видані), продовжені листки непрацездатності для реалізації прав застрахованих осіб на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, а також для проведення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності.

За визначенням даного Порядком №328 листок непрацездатності - це сформований (виданий) програмними засобами Реєстру на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; портал послуг - веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України; причина непрацездатності - відомості щодо страхового випадку, настання якого зумовило тимчасову непрацездатність, які містяться в записі про тимчасову непрацездатність.

Реєстр формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем інформації, що міститься в ньому.

Суб`єктами інформаційного обміну є НСЗУ, Пенсійний фонд України, Фонд соціального страхування.

Реєстр складається із записів про тимчасову непрацездатність, що створюються автоматично програмними засобами на підставі інформації, що надходить із джерел, зазначених у пункті 8 цього Порядку.

Відомості з електронної системи охорони здоров`я надходять в режимі реального часу (он-лайн).

Суд зазначає, що формування медичних висновків в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я ідентифікованим пацієнтам здійснюється лікуючим лікарем при пред`явленні паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу непрацездатного, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», і не може бути платною послугою в суб`єктів господарювання незалежно від форми власності (абзац перший пункту 5 розділу I Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066 (далі - Порядок №1066).

Відповідно до Порядку №1066, такий визначає механізм формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (далі - Реєстр) суб`єктами господарювання, визначеними в пункті 2 розділу І цього Порядку, перелік відомостей, що вносяться до Реєстру та права доступу до них. Цей Порядок є обов`язковим для закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та здійснюють експертизу з тимчасової втрати працездатності (далі - суб`єкти господарювання). Формування медичних висновків в Реєстрі здійснюють лікуючі лікарі суб`єктів господарювання. Право формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність відповідної категорії в Реєстрі мають лікуючі лікаря, які перебувають на лікарських посадах згідно з переліком, наведеним у додатку 1, та які мають лікарські спеціальності згідно з переліком, наведеним у додатку 2.

Формування медичних висновків в Реєстрі ідентифікованим пацієнтам здійснюється лікуючим лікарем суб`єкта господарювання (далі - лікуючим лікарем) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу непрацездатного, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», і не може бути платною послугою в суб`єктів господарювання незалежно від форми власності.

Строк дії медичного висновку є періодом тимчасової непрацездатності (або періодом, на який непрацездатній особі рекомендовано переведення на легшу роботу) та визначається шляхом встановлення дати початку та дати завершення.

Медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, формується лікарем, із яким у пацієнта укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відповідно до Порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 503, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 347/31799, (крім випадку, передбаченого пунктом 10 цього розділу) на підставі медичних записів, внесених лікарем, відповідно до перекладених на державну мову та засвідчених, в установленому законодавством порядку, медичних документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: «Захворювання або травма загального характеру», «Догляд за хворою дитиною», «Вагітність та пологи», «Ортопедичне протезування».

Суд враховує, що у зв`язку із оголошеним в країні воєнним станом з 24.02.2022, згідно наказу МОЗ № 675 від 22.04.2022 на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, може формуватися лікарем на підставі медичних записів, які внесені таким лікарем відповідно до виданих за кордоном медичних документів (їх копій), що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: "Захворювання або травма загального характеру", "Догляд за хворою дитиною", "Вагітність та пологи", "Ортопедичне протезування". Медичні документи або їх копії можуть бути надіслані поштою або надані лікарю за допомогою технічних засобів електронних комунікацій (електронна пошта, мобільні застосунки, соціальні мережі тощо). У виданих за кордоном медичних документах зазначається діагноз з використанням Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ - 10). Необхідність перекладу на державну мову таких документів визначає лікар у випадках, коли неможливо сформувати медичний запис з використанням мови оригіналу медичного документа.

Суд також зазначає, що згідно Порядку №1066 надання інформації з Реєстру щодо сформованих медичних висновків здійснюється до: Електронного реєстру листків непрацездатності з метою формування листків непрацездатності відповідно до Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 328; Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Портал Дія» (далі - Портал Дія) за запитом із метою перевірки інформації про сформований медичний висновок особами, для яких він сформований, а також пред`явлення інформації про такий медичний висновок з використанням Порталу Дія за місцем вимоги. Взаємодія між державними електронними інформаційними ресурсами здійснюється в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних» через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. Набори даних, що передаються з Реєстру до інших державних електронних інформаційних ресурсів, та порядок взаємодії визначаються відповідно до законодавства про електронну взаємодію державних електронних інформаційних ресурсів. Передача відомостей до Електронного реєстру листків непрацездатності здійснюється автоматично одразу з моменту формування медичного висновку в Реєстрі, після встановлення відмітки про відміну медичного висновку, а в разі недоступності центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я, системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів, Електронного реєстру листків непрацездатності - одразу з моменту усунення відповідних несправностей, або за ініціацією лікаря щодо раніше сформованого та внесеного до Реєстру медичного висновку.

Відтак, законодавство передбачає звернення особи, яка офіційно працевлаштована до відповідного медичного закладу, лікаря, що в установленому порядку підключений до електронної системи охорони здоров`я, лікуючий або сімейний лікар формує електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність у Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я. На підставі медичного висновку (медичних висновків) про тимчасову непрацездатність формується в Реєстрі листок непрацездатності. Також е-лікарняний автоматично відкриється в разі оформлення медичного висновку для дитини працівника, яка потребує догляду. В свою чергу, суд зазначає, що працівник має повідомити у будь-який доступний для нього спосіб комунікацій роботодавця про формування лікарем відносно нього медичного висновку про тимчасову непрацездатність, враховуючи, що всю необхідну інформацію щодо е-лікарняного для роботодавця відображається в Електронному кабінеті страхувальника на порталі Пенсійного фонду України, що не потребує надання від особи інших додаткових документів.

Суд зауважує, що сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Законодавством формування довідки (виписки) про тимчасову непрацездатність у паперовій формі також передбачено, але у відповідних випадках, зокрема через технічну несправність Електронного реєстру листків непрацездатності та Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, чи зупинення в умовах воєнного стану доступу користувачів електронної системи охорони здоров`я до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я.

Суд наголошує, що у зв`язку із воєнним станом оголошеним в країні, особи які виїхали за її межі та у них виникли обставини непрацездатності, медичний висновок щодо них має формуватись лікуючим лікарем з яким укладена декларація на території України, на підставі належним чином оформлених медичних записів лікаря відповідно до виданих за кордоном медичних документів (їх копій), що підтверджують тимчасову непрацездатність, із перекладом державною мовою та засвідчені апостелем. Медичні документи або їх копії надсилаються такому лікарю усіма можливими засобами зв`язку. На підставі даних медичних документів лікар оформлює листок непрацездатності та закриває його під час воєнного стану або протягом трьох місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в країні.

Відповідно слідує, що перебування на лікарняному фізичної особи чи за хворобою дитини, яка офіційно працює на підставі трудового договору, відбувається на підставі висновку МСЕК, ЛКК ЛФЗ, листка непрацездатності оформленого лікарем за місцем проживання з яким укладено декларацію та за узгодженим обміном документами між відповідними державними чи іншими визначеними законодавством установами, лікувальними закладами, уповноваженими особами згідно вказаних вище Реєстрів із установою, організацією в якій працює особа, а саме з Електронним кабінетом роботодавця.

Суд фіксує, що перебування, зокрема службової особи на лікарняному (тимчасова непрацездатність) потребує фіксування роботодавцем причини відсутності державного службовця на робочому місці.

Враховуючи вищезазначене та встановлене, суд вважає необхідним зазначити, що позивач як державний службовець має усвідомлювати відповідальність щодо виконання службових обов`язків, трудового розпорядку, відвідувати робоче місце для несення служби та відповідно в разі не можливості з об`єктивних причин нести службу повідомляти про такі обставини та про підстави керівництво.

Те, що позивач не заперечує відсутність її на робочому місці у спірні періоди через стан здоров`я а саме її тимчасову непрацездатність, хворобу дитини, не нівелює її від обов`язку належним чином повідомити керівництво про неможливість прибути на роботу, надати докази тимчасової непрацездатності, які мають бути оформлені належним чином. Виїзд позивача за межі України до міста Кіпр як біженка зі статусом тимчасового проживання не спростовує факту її відсутності на роботі починаючи з 01.03.2023 по 07.04.2023.

Суд приходить до висновку, що надана довідка від 05.07.2023 тимчасово непрацездатною з 02.01.2023 по 07.04.2023 не є доказом поважності причини вимушеного прогулу, враховуючи що така поважність має бути підтверджена належним та достатніми доказами та у належний спосіб. Під час розгляду комісією питання щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, ОСОБА_1 не надала належним чином оформлені документи на підтвердження тимчасової непрацездатності у спірному періоді, також суд відмічає, що позивачем не оформлено належним чином листок непрацездатності.

Суд враховує, що відповідач роз`яснював ОСОБА_1 порядок оформлення листка непрацездатності, в свою чергу позивач наполягала на достатності надісланих на іноземній мові документів щодо її тимчасової непрацездатності.

Відповідно, надані позивачем до комісії довідки щодо перебування на лікарняному у зв`язку із хворобою дитини також не є належним доказом не працездатності позивача у спірному періоді оскільки такі документи складені іноземною мовою не мають перекладу на державну мову та апостелю. Також, за даними обставинами відсутній листок непрацездатності.

Відтак, наявність довідки від 05.07.2023 не спростовує факту не надання ОСОБА_14 до відповідача та комісії належних та достатніх доказів її тимчасової непрацездатності у спірному періоді.

Відповідач вчиняв усі можливі заходи задля встановлення причин відсутності позивача на робочому місці, поважність таких причин.

Також суд зазначає, що правильність перекладу даної довідки засвідчена нотаріусом 08.12.2023, після звільнення ОСОБА_1 , що враховується судом, але вкотре суд відмічає, що у зв`язку із обставинами оголошеного в країні воєнного стану, враховуючи внесені зміни в законодавство, така довідка від 05.07.2023 надається до лікуючого лікаря за місцем проживання на території України із відповідним перекладом та є підставою для створення медичного висновку та листка непрацездатності (відкриття лікарняного) та закриття лікарняного таким лікарем протягом дії воєнного стану, а також протягом трьох місяців після його скасування чи припинення.

Щодо наказу №55-С від 20.04.2023 суд зазначає сторонам, що такий оскаржується позивачем у судовому порядку у іншій справі №320/41487/23, відповідно не входить до предмету спору та не підлягає дослідженню та наданню оцінці судом.

Також, суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача про те, що спірний наказ №59-С від 17.05.2023 є ідентичним наказу №55-С від 20.04.2023, суд зауважує, що наказ №55-С стосувався прогулів без поважних причин в період з 02 січня 2023 року по 31.01.2023 року, а наказ спірний в даній справі стосується періоду відсутності на робочому місці з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року.

У висновку суду комісією обґрунтовано встановлено дисциплінарний проступок ОСОБА_1 у період з 01.03.2023 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 07.04.2023 а саме прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу») та правомірно винесено спірні накази від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Порушення відповідачем ч. 4 ст. 75 Закону України «Про державну службу» позивачем не підтверджено.

У справі також є спірним наказ від 09.06.2023 № 147-О яким відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 звільнено з посади 09.06.2023.

Згадана вище частина п`ята статті 66 Закону №889-VIII передбачає звільнення з посади державної служби за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Суд зазначає, що систематичність (протягом року) вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджено чинними, визнаними судом правомірними наказами від 17.05.2023 №59-С, від 31.05.2023 №60-С.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, й територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, і територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану», якою в пунктах 3 та 5 постановив, що у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону. Ця постанова набирає чинності з дня й опублікування, крім пункту 3, який набирає чинності з 25.04.2022.

Суд приходить до висновку про правомірність наказу від 09.06.2023 № 147-О про звільнення ОСОБА_1 з посади 09.06.2023.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів не впливають на висновки суду та не підлягають наданню оцінки.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема також витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду у сумі 3220,81, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки №15 від 21.12.2023.

В наступному позивачем подано до суду заяву із проханням повернути сплачений судовий збір, надано докази наявності другої групи інвалідності у вигляді довідки МСЕК від 02.12.2021 Серії 12 ААБ №798769.

Враховуючи наслідки вирішення спору судом, та те, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним задовольнити заяву позивача.

До розподілу судових витрат понесених відповідачем заяв та доказів до суду не подано.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 3220,81 (три тисячі двісті двадцять гривень 81 копійки) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.