Справа № 240/10479/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/10479/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

установив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) та зобов`язання видати наказ про нарахування та виплату з 17 лютого 2023 року по 10 травня 2024 року додаткової винагороди.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог пункту 1 Постанови № 168 відповідачем не виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць за період з 17 лютого 2023 року по 10 травня 2024 року, як військовослужбовцю, який лікувався у зв`язку з отриманим пораненням.

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в електронній формі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалами суду від 31 липня 2024 року зобов`язано В/ч НОМЕР_1 надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, з доказами направлення іншій стороні, належним чином засвідчені копії всіх рапортів, які подавав ОСОБА_1 у період з 17 лютого 2023 року по 10 травня 2024 року та інформацію, із зазначенням документів та надання їх копій, на підставі яких така надана, про перебування на службі та у відпустці у період з 17 лютого 2023 року по 10 травня 2024 року та зупинено провадження у справі до дати отримання судом витребуваної у В/ч НОМЕР_1 інформації.

10 вересня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що враховуючи положення Постанови №168 та розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року, позивачу у спірний період додаткова винагорода не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки згідно наданих медичних документів: позивачем травма отримана 17 лютого 2023 року зі слів хворого; у медичній службі Військової частини НОМЕР_1 , позивач не облікований, як такий, що отримав поранення (контузію, травму або каліцтво); у журналі бойових дій 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 відсутні записи про отримання 17 лютого 2023 року травми позивачем; не додано до позовної заяви довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, якою підтверджується отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини; під час проведення медичного огляду гарнізонною ВЛК №1 В/ч НОМЕР_2 02 травня 2023 року позивачу встановлено ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Ухвалами від 11 жовтня 2024 році поновлено провадження у справі та позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строк для усунення визначених недоліків шляхом подання довідки про обставини травми, про яку зазначено у позовній заяві.

Оскільки ОСОБА_1 не усунув недоліки, ухвалою суду від 25 листопада 2024 року продовжено розгляд справи.

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, з доказами направлення іншій стороні, докази на підтвердження того, що у медичні службі Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у лютому 2023 року не облікований, як такий, що отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), а також належним чином засвічену копію з журналу бойових дій 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 за період лютого 2023 року та зупинено провадження у справі до дати отримання судом витребуваних документів.

На виконання вимог ухвали суду відповідач подав витребувані судом докази, у зв`язку з чим суд 13 грудня 2024 року поновив провадження у справі, запропонував ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали, подати суду заперечення на додаткові пояснення Військової частини НОМЕР_1 та попередив ОСОБА_1 , що після визначеного строку, суд розгляне справу за наявними у ній матеріалами.

Позивач наданим йому правом на подання заперечень не скористався.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд установив, що ОСОБА_1 проходить службу у В/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 08 серпня 2023 року № 8587 ОСОБА_1 у період з 28 січня 2023 року по 17 лютого 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до первинної медичної картки (форма 100) від 17 лютого 2023 року, ОСОБА_1 було доставлено до передової хірургічної групи №2 м. Краматорськ з діагнозом: Неврозоподібний синдром з вираженим логоневрозом. Атаксія не виясненого ґенеза. ВТ.

Відповідно до наданих медичних документів ОСОБА_1 в період з 18 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року, з 12 квітня 2023 року по 02 травня 2023 року перебував на лікуванні.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 02 травня 2023 року № 4105, гарнізонною ВЛК №1 в/ч НОМЕР_2 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-тривожного синдрому з інсомнією, з проявами логоневрозу. ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 травня 2023 №126 ОСОБА_1 надавана відпустка з 02 травня 2023 року по 31 травня 2023 року.

У період з 08 червня 2023 року по 04 липня 2023 року ОСОБА_1 знову перебував на лікуванні.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 04 липня 2023 року № 5497, гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_2 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді тривожно-депресивного синдрому з інсомнією. ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 липня 2023 року №192 позивачу надана відпустка з 05 липня 2023 року по 03 серпня 2023 року.

У період з 19 по 30 жовтня 2023 року, з 31 жовтня по 10 листопада 2023 року, з 20 грудня 2023 року по 05 січня 2024 року ОСОБА_1 знову перебував на лікуванні.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 05 січня 2024 року № 134, гарнізонною ВЛК № 1 в/ч НОМЕР_2 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): тривожно-депресивний розлад змішаного ґенезу з інсомнією та емоційно-вольовою нестійкістю, стан нестійкої медикаментозної компенсації. ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки для лікування після на 30 календарних днів.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 січня 2024 року №6 ОСОБА_1 надана відпустка з 06 січня 2024 року по 04 лютого 2024 року.

У період з 11 по 29 березня 2024 року, з 01 по 12 квітня 2024 року позивач знову перебував на лікуванні.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27 червня 2024 року № 2272 позивач 15 червня 2024 року не з`явився на службу з лікувального закладу до Військової частини НОМЕР_1 в пункт постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись з тим, що відповідач не нарахував і не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за періоди перебування на лікуванні, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, пунктом 1 (в редакції станом на 21 січня 2023 року) якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з пунктом 5 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 затверджено зміни до Порядку №260 та внесено до нього новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Пунктом 10 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17 лютого 2023 року дійсно потрапив до лікувального закладу, що підтверджується первинною медичною карткою (форма 100) від 17 лютого 2023 року. Після цього, ОСОБА_1 у період з 18 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року, з 12 квітня 2023 року по 02 травня 2023 року перебував на лікуванні.

Однак, довідкою від 02 травня 2023 року № 4105 підтверджено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді астено-тривожного синдрому з інсомнією, з проявами логоневрозу. ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Отже, причиною перебування позивача на лікуванні слугувало саме захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби.

Разом з тим, чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, лише у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Суд зазначає, що з пояснень тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби В/чА0409 майора медичної служби ОСОБА_2 , які містяться у матеріалах справи встановлено, що 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до медичної роти В/чА0409 за медичною допомого, де його було оглянуто, встановлено діагноз «неврозний гіперастенівнічний синдром з вираженим логоневрозом» та направлено до передової хірургічної групи №2 м. Краматорськ, про що свідчить запис під №417 в книзі обліку хворих в амбулаторії Військової частини НОМЕР_1 (інвентарний №109). Записи про поранення позивача відсутні.

У досліджених судом витягах з журналу бойових дій 3 механізованого батальйону інформація про пораннення ОСОБА_1 також відсутня.

Окрім цього, ОСОБА_1 на пропозицію суду таких доказів, як і довідки про обставини поранення, на яку міститься посилання у позовній заяві, не надано.

Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання вимог наведеної правової норми позивач не надав доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Натомість відповідач надав докази, які підтверджують правомірність його дій та рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

24.01.25