Справа № 160/812/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2024 рокуСправа №160/812/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-3) про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії, -
08.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-3), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 з дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, з 24лютого 2022 року, до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю Завод бурової техніки ДСД (ТОВ ЗБТ ДСД):
- з 17.03.2009р. по 06.07.2011р. та з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1;
- з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2022 року про призначення йому пенсії за віком за Списком №1 з урахуванням на дату виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, на 24 лютого 2022 року, до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю Завод бурової техніки ДСД (ТОВ ЗБТ ДСД):
- з 17.03.2009р. по 06.07.2011р. та з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1;
- з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, з 24 лютого 2022 року, пенсію за віком за Списком №1, з урахуванням на дату виникнення права на пенсію за віком, за Списком №1, на 24 лютого 2022 року, до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю Завод бурової техніки ДСД (ТОВ ЗБТ ДСД):
- з 17.03.2009р. по 06.07.2011р. та з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1
- з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оригіналу документа про доплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 1211,20грн.
На виконання вимог ухвали суду від 15.01.2024 року позивачем 29.01.2024 року було усунуто означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/812/24 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Також ухвалою суду від 05.02.2024р. клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено у повному обсязі та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Також 26.02.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржувані рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії були прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відтак, відповідач-1 спірних рішень не приймав, при цьому оскаржуваними рішеннями позивачеві правомірно та на законних підставах відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 через відсутність у нього необхідного пільгового стажу, оскільки за наданими документами вік заявника складає 51 рік, його страховий стаж, з урахуванням кратності 38 років 0 місяців 3 дні, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 6 років 0 місяців 5 днів, що є недостатнім у розумінні приписів п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, водночас, до пільгового стажу позивача обґрунтовано не зараховано: 1) період його роботи згідно довідки від 12.04.2021 №61 так як, інформація зазначена в довідці потребує уточнення, а саме не відповідність періодів роботи згідно Списку 1 та Списку 2 та зазначених в довідці підсумках пільгового стажу; крім того, наявна невідповідність даних пільгової довідки та трудової книжки заявника; також відсутня інформація про зайнятість повний робочий день за період роботи згідно СП 1; 2) період роботи з 17.03.2009 по 06.07.2011 згідно довідки від 14.09.2015 №1062, оскільки відсутні документи про результати проведеної атестації у 2009 році та червень, липень 2012 року і квітень 2014 року, оскільки дані відсутні в реєстрі застрахованих осіб (РЗО). Також відповідачем-1 наголошено на пропуску позивачем строку звернення до сулу з цим позовом, оскільки оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 прийняті 02.04.2022 та 30.082022р., відповідно, проте ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про їх оскарження лише 08.01.2024, тобто за межами шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.
Крім того, 27.02.2024 року до суду відповідачем-1 на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2024р. надано копію пенсійної справи позивача.
Копія позовної заяви з додатками до неї та копія ухвали суду від 05.02.2024 року скерована за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету відповідача-3 та доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 08.01.2024 року о 22:26год. та 08.02.2024 року о 06:50год., відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, наявними в матеріалах справи, однак, станом на час розгляду справи відповідач-3 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
При цьому за приписами частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.02.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
22.08.2022 року позивач вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути вказану заяву позивача.
Разом з цим, як слідує з Акта, складеного за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для призначення (перерахунку) пенсії головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області Шевченко А.В., від 15.12.2022р. №0400-011004-1/5527, проведеною перевіркою встановлено відсутність розбіжностей між первинними документами та даними, заявленими в довідках від 12.04.2021р. №61, від 27.04.2022р. №4 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 з травня 2014 року по квітень 2021 року, виданої ліквідатором ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ».
Крім того, згідно з Актом, складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області Чекуновою О.В., від 13.01.2023р. №0400-011004-1/840, проведеною перевіркою встановлено відсутність розбіжностей між первинними документами та даними, заявленими в довідці від 08.11.2021р. №550/2, щодо граничних дат роботи на ім`я ОСОБА_1 .
Зважаючи на Акти від 15.12.2022р. №0400-011004-1/5527 та від 13.01.2023р. №0400-011004-1/840, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено зарахування періоду роботи позивача відповідно до довідки від 12.04.2021 №61 до його пільгового стажу за Списком №1, внаслідок чого загальний пільговий стаж позивача склав 7 років 0 місяців 0 днів, що підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 (Форма РС-право), копія якого міститься в матеріалах пенсійної справи.
Водночас, з наданого розрахунку стажу ОСОБА_1 (Форма РС-право) слідує, що пенсійним органом так і не було зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи позивача з 17.03.2009 по 06.07.2011 згідно довідки від 14.09.2015 №1062, а також червень, липень 2012 року і квітень 2014 року.
Судом також встановлено, 29.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому зазначав, що станом на 29.05.2023р. він не отримував рішення за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії, у зв`язку із чим просив надати інформацію про результати її розгляду.
Незгода позивача з вищевказаними рішеннями відповідача-2 та відповідача-3 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII«Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон№1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
За приписами пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з п.4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 14.11.1991р. (записи №24-29), ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД» (ТОВ «ЗБТ «ДСД») з 17.03.2009р. по 13.03.2013р. - слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. - механіком дільниці в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, а саме:
- 17.03.2009р. прийнятий по переведенню у ТОВ «ДСД» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 5-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, Наказ №30к від 17.03.2009р. (запис №24);
- за підсумками атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, Наказ №34/а від 23.03.2009р. (запис №25);
- Товариство з обмеженою відповідальністю «ДСД» з 02.11.2010р. перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД», Наказ №304 від 02.11.2010р. (запис №26);
- 13.03.2013р.- звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України, Наказ №101 від 13.03.2013р. (запис №27);
- 05.04.2014р. прийнятий на посаду механіка дільниці в кар`єрі з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, Наказ №11 Ок від 05.04.2014р. (запис №28);
- 29.04.2014р.- звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України, Наказ №136к від 29.04.2014р. (запис №29).
Також згідно з Довідками №1062 від 14.09.2015р. та №068 від 28.01.2016р., виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД», ОСОБА_1 працював з 17.03.2009р. по 13.03.2013р. на Ганівському кар`єрі слюсарем черговим з ремонту обладнання у кар`єрі та з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. Ганівському кар`єрі механіком у кар`єрі. Зазначений період роботи був зайнятий повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше, що затверджено постановою КМУ №36 від 16.01.2003р. та передбачено Списком №1 розділом 1 підрозділом 3 поз. 1.3-1. За період 17.03.2009р. по 13.03.2013р. та з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. пільговий стаж за Списком №1 становить 04 роки 00 місяців 23 дні. Підстава: Наказ №31/а від 17.03.2009р. «Про проведення атестації робочих місць», протокол №2 від 20.03.2009р., особова картка умов праці; Наказ №34/а від 23.03.2009р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення»; Наказ №210/1а від 29.06.2011р. «Про проведення атестації робочих місць», протокол №2 від 05.07.2011р., особові картки умов праці; Наказ №220/1а від 07.07.2011р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.
При цьому на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 позивачем надано пенсійному органу як Витяги за вих. №1063 від 14.09.2015р. так і за вих. №069 від 28.01.2016р. з наказів №34/а від 23.03.2009р., та №220/1а від 07.07.2011р. по ТОВ «ЗБТ «ДСД» «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці», так і накази №34/а від 23.03.2009р., №220/1а від 07.07.2011р. по ТОВ «ЗБТ «ДСД» «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці», у яких зазначено, що професія за якою працював позивач - слюсар черговий та з ремонту обладнання в кар`єрі та механік в кар`єрі підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №1 розділом 1 підрозділом 3 поз. 1.3-1., затвердженим постановою КМУ №36 від 16.01.2003р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема, передбачено розділ І «Гірничі роботи» підрозділ 3 «Розрізи з видобування вугілля Коркинського, Вахрушівського і Вовчанського вугільних родовищ, а також розрізи (кар`єри), рудники і відвали з видобування корисних копалин заглибшки 150 метрів і глибше», поз. 1.3-1 - працівники, зайняті повний робочий день у розрізах, кар`єрах, рудниках і відвалах, крім зайнятих на поверхні.
Таким чином, професія (посада) позивача, за якою він працював у спірні періоди: з 17.03.2009р. по 06.07.2011р. та з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі, а також з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі, віднесена до Списку №1.
При цьому, факт працевлаштування позивача за вищевказаними професіями (посадами) підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці, в тому числі щодо проведення атестації його робочого місця, і такі записи є чіткими та не мають виправлень чи невідповідностей, а також вказаний факт підтверджено вищевказаними довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1062 від 14.09.2015р. та №068 від 28.01.2016р., виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД», в яких також вказано про зайнятість позивача на таких роботах повний робочий день.
Щодо доводів відповідачів про неможливість зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 спірного періоду роботи з 17.03.2009 по 06.07.2011 згідно довідки від 14.09.2015 №1062 через відсутність документів про результати атестації, проведеної у 2009 році, суд зазначає таке.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.
Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Таким чином, несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.
Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Матеріалами справи підтверджено, що первинну атестацію робочого місця за професією (посадою), яку займав позивач, було проведено відповідно до Наказів №31/а від 17.03.2009р. «Про проведення атестації робочих місць», №34/а від 23.03.2009р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення», в подальшому атестація робочих місць проведена згідно з Наказами №210/1а від 29.06.2011р. «Про проведення атестації робочих місць» та №220/1а від 07.07.2011р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.
При цьому, як вказано вище, на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 позивачем було надано пенсійному органу як Витяги за вих. №1063 від 14.09.2015р. так і за вих. №069 від 28.01.2016р. з наказів №34/а від 23.03.2009р., та №220/1а від 07.07.2011р. по ТОВ «ЗБТ «ДСД» «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці», так і накази №34/а від 23.03.2009р., №220/1а від 07.07.2011р. по ТОВ «ЗБТ «ДСД» «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці», у яких зазначено, що професія за якою працював позивач - слюсар черговий та з ремонту обладнання в кар`єрі та механік в кар`єрі підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком №1 розділом 1 підрозділом 3 поз. 1.3-1., затвердженим постановою КМУ №36 від 16.01.2003р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Також суд вважає протиправними спірні рішення відповідачів і в частині відмови позивачеві у зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі та з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі, з посланням на відсутність записів в реєстрі застрахованих осіб (РЗО), оскільки, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ці періоди роботи позивача підтверджено належними записами в його трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж працівника, а також вищевказаними довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1062 від 14.09.2015р. та №068 від 28.01.2016р., виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД», ОСОБА_1 працював з 17.03.2009р. по 13.03.2013р., згідно з якими позивач у і періоди обіймав посади (професії), що передбачені Списком №1 розділом 1 підрозділом 3 поз. 1.3-1, і був зайнятий на таких посадах (професіях) повний робочий день, при цьому атестація його робочих місць була проведена відповідно до вищевказаних наказів. Тож вищенаведені докази є достатніми для підтвердження права позивача на зарахування спірних періодів роботи з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі та з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі до його пільгового стажу за Списком №1.
Разом з цим, з метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправними рішеннями відповідачів 2 та 3, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоди його роботи з 17.03.2009р. по 06.07.2011р. та з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі, а також з 05.04.2014р. по 29.04.2014р. механіком дільниці в кар`єрі, та, відповідно, задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2022 року про призначення йому пенсії за віком за Списком №1 та призначити ОСОБА_1 з дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, з 24 лютого 2022 року, пенсію за віком за Списком №1, суд зазначає наступне.
Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки спірними рішеннями відповідача 2 та 3 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV саме через недостатність пільгового стажу, передбаченого цією нормою Закону, та відповідно недостатністю пенсійного віку, який за проведеним пенсійним органом розрахунком було можливо знизити лише на 6 років, тобто до 54 років, в той час, як позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії досяг 51 року, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії такий необхідний пільговий стаж за Списком №1 (понад 9 років) мав, бо відповідачі 2 та 3 спірними рішеннями протиправно відмовили у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів його роботи з 17.03.2009р. по 06.07.2011р., з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. та з 05.04.2014р. по 29.04.2014р., що, в свою чергу, у загальному розрахунку становить понад 2 додаткових роки пільгового стажу за Списком №1, а з урахуванням самостійно зарахованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі Актів від 15.12.2022р. №0400-011004-1/5527 та від 13.01.2023р. №0400-011004-1/840 ще одного року пільгового стажу за Списком №1 відповідно до довідки від 12.04.2021 №61, тобто всього додаткових 3 роки пільгового стажу, та, відповідно, дає можливість на зниження пенсійного віку позивача саме на 9 років (7 років визнаних відповідачами та 2 роки, які слід зарахувати на підставі цього рішення суду), тобто до 51 року, якого позивач на момент звернення з першою заявою про призначення пенсії від 22.03.2022р. вже досяг, суд вважає, що у даному випадку у пенсійного органу відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 22.03.2022р.
Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 24.02.2022р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 22.03.2022р.
Щодо підстав зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 спірних періодів роботи, а також призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 22.03.2022р., суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за первинною заявою позивача про призначення пенсії від 22.03.2022р. було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області і саме воно як той пенсійний орган, що розглядав первинне звернення позивача про призначення пенсії, до якого було надано всі необхідні та достатні для цього документи, проте, протиправно їх не врахував та першим припустився помилки у вирішенні питання про наявність у позивача права на пільгове пенсійне забезпечення, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а також щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 22.03.2022р.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, оскільки позивач досяг пенсійного віку 23.02.2022р. (51 рік), необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, а матеріали справи свідчать, що із первинною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач вперше звернувся 22.03.2022р., тобто звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, внаслідок чого пенсія ОСОБА_1 має бути призначена за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 24.02.2022р.
Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV саме з 24.02.2022 року та про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідачів 2 та 3 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у загальному розмірі 2422,40грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього пропорційно до частини задоволених позовних вимог у сумі 1614,93грн. шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідачів 2 та 3 за рахунок їх бюджетних асигнувань відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст.241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова