Справа № 480/3969/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2025 року

м. Київ

справа №480/3969/23

адміністративне провадження № К/990/47330/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Гімона М.М., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 по справі № 480/3969/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.01.2023 №4 про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1370280,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137028,00 грн, №4 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 112220,00 грн, №4 про застосування штрафу на суму 3400,00 грн, №4 про застосування штрафу на суму 628994,00 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 37815,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі №480/3969/23 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 по справі № 480/3969/23.

Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишено без руху, установлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, вказавши поважні підстави його пропуску, належного викладення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, уточнену касаційну скаргу, заяву про поновлення строку касаційного оскарження (передано судді-доповідачу 13.01.2025).

Верховний Суд зауважує, що вказану заяву надіслано з порушенням встановленого строку, оскільки ухвалу про залишення касаційної скарги без руху скаржником одержано до електронного кабінету системи «Електронний суд» 20.12.2024, а заяву надіслано 02.01.2025, тобто на дванадцятий день.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження контролюючим органом вчинено покликання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, наступне:

1. судами попередніх інстанцій, на порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, всупереч висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 28.08.2021 у справі №826/10881/16 та від 13.07.2023 по справі №640/11847/20, було зроблено помилкові висновки про відсутність у ФОП ОСОБА_1 обов`язку нараховувати податкові зобов`язання з ПДВ по операціям із внесення готівки на рахунок останньої.

2. судами попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо наявності підстав для донарахування податкових зобов`язань по операціям із оренди у Позивачки, ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «РОНА - МАРКЕТ» нежитлових приміщень на суму 603706,00 грн, всупереч статті 5 Податкового кодексу України, застосовано норми цивільного законодавства. Зокрема, з посиланням на статтю 762 Цивільного кодексу України, суди попередніх інстанцій виснували, що звільнення Позивачкою контрагента від сплати зобов`язань по договору оренди є правомірним, дійсним, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про заниження ФОП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з ПДВ внаслідок зменшення останньою орендної плати по операціях з пов`язаною особою.

3. Сумський окружний адміністративний суд та Другий апеляційний адміністративний суд всупереч положенням пункту 185.1 статті 185, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 189.1 статті 189 та підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 13.03.2024 у справі № 440/8190/21, від 28.02.2023 у справі № 440/4066/21 дійшли помилкового висновку про неправомірність донарахування скаржником податкового зобов`язання з ПДВ.

Верховний Суд зазначає, що уточнена касаційна скарга не усуває раніше встановлених недоліків та є подібною до попередніх. Скаржником не враховано роз`яснення щодо викладення підстав касаційного оскарження, наведені в ухвалах по даній справі.

Контролюючим органом не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції зауважено, що посилання апелянта на висновки Верховного Суду від 28.08.2021 у справі №826/10881/16 та від 13.07.2023 у справі №640/11847/20, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у вказаних справах спір стосувався нарахування доходу, а в даній справі спір стосується нарахування податкового зобов`язання за операціями з купівлі-продажу, наявність яких податкових органом не підтверджена, а тому висновки Верховного Суду у наведених вище справах не є релевантними до спірних правовідносин.

Верховний Суд зауважує, що доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, посилань на практику Верховного Суду без доведення подібності правовідносин у справах, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Разом з тим, невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження.

Крім того, по другому блоку наведених скаржником підстав касаційного оскарження, податковим органом не конкретизовано підставу касаційного оскарження відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а отже не усунуто недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку касаційного оскарження податковим органом вказано, що касаційна скарга від 29.11.2024 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 була подана упродовж розумного строку після отримання 04.11.2024 копії ухвали Верховного Суду від 01.11.2024 по справі №480/3969/23 про повернення касаційної скарги. При цьому вперше Головне управління ДПС у Сумській області було подано касаційну скаргу 29.07.2024, тобто в межах строків, передбачених статтею 329 КАС України. В подальшому ж звернення з касаційними скаргами поза межами встановлених процесуальним законом строків обумовлено виключно поверненням Верховним Судом касаційних скарг як таких, що подані без належного викладення підстав для касаційного оскарження. Відповідно, приведення касаційної скарги у відповідності до положень КАС України в частині наведення інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень є об`єктивною перешкодою для своєчасної реалізації контролюючим органом права на оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, визначений процесуальним законом та може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Також скаржником зауважено про військову агресію російської федерації проти України, постійні обстріли м. Суми з боку країни-агресора, наявність перманентної загрози обстрілів прикордоння. При цьому, близькість розташування міста Суми до кордону мінімізує в цей час можливість вибіркового реагування працівниками Головного управління ДПС у Сумській області на сигнали повітряних тривог та призводить до необхідності перебувати в укритті майже при кожному її оголошенні з метою збереження життя та здоров`я.

Розглянувши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості, виходячи з наступного.

Касаційну скаргу подано втретє, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 12.08.2024, від 01.11.2024 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Ухвала про повернення попередньої касаційної скарги отримана скаржником через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» 01.11.2024, проте повторна касаційна скарга подана лише 29.11.2024.

Право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання покладених завдань.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду касаційної інстанції не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення раніше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених статтею 329 КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 329, 332, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження та відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Сумській області про поновлення строку касаційного оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 по справі № 480/3969/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 по справі № 480/3969/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва М.М. Гімон В.П. Юрченко