Справа № 484/6311/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
24 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 484/6311/24
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Бітова А.І. стосовно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі №484/6311/24.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року залишити без змін.
З постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі №484/6311/24 не погоджуюсь та у відповідності до правил ч.3 ст. 34 КАС України вважаю за потрібне викласти окрему думку стосовно постанови.
Висновок та мотивація.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: визнати протиправною і скасувати постанову №663 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30 жовтня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.; провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що дана постанова прийнята відповідачем не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав, що вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Також, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відтак правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, підстави для її скасування відсутні.

Не погоджуюсь з такими висновками з наступних підстав.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи, а саме зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 27, 28) та постанови по справі про адміністративне правопорушення (а.с.30), вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за умисне скоєння правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до правил ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП вказує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно по п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, орган який вирішує справу про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи була сама подія адміністративного правопорушення, а також чи наявний склад адміністративного правопорушення.

Матеріали справи свідчать про наявність події адміністративного правопорушення позивач не уточнив свої військо-облікові дані у встановлений законом строк.

В той же час, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.ст. 9, 10, 245, 247 КУпАП, уповноважена особа повинна з`ясувати чи наявний склад адміністративного правопорушення, тобто з`ясувати чи був у особи, що притягається до адміністративної відповідальності умисел на вчинення правопорушення.

На мій погляд, матеріали справи свідчать про те, що позивач намагався оновити свої дані 15 липня 2024 року у Державній електронній системі "Резерв +" (а.с.9-11), але, не з його вини, спроби зробити це, не дали результату.

При цьому, не має підстав звинувачувати позивача в тому, що він вчиняв дії по оновленню даних 15 липня 2024 року, оскільки ця дата хоча і була останній днем строку оновлення даних, була легальною датою з встановленого законом 60-денного строку на оновлення даних і позивач був вправі мати позитивні очікування на належну роботу Державної електронної системи "Резерв +" у цей день.

Також, не має підстав звинувачувати позивача в тому, він не скористався іншими способами оновлення даних, оскільки він був вправі обрати один зі способів визначених Законом та, як вже було наведене вище, був вправі мати позитивні очікування на належну роботу Державної електронної системи "Резерв +".

Таким чином, відсутні підстави вважати, що у ситуації з оновленням даних позивач мав намір на вчинення протиправних дій та бажав настання шкідливих наслідків. Напроти, матеріали справи свідчать про те, що позивач мав намір саме на вчинення дій по оновлення свої даних у встановлений законом строк.

Крім того, вважаю за необхідне акцентувати увагу на тому, що позивач все ж таки оновив свої данні, що також, свідчить про відсутність у нього наміру на ухилення від встановлено законом обов`язку по оновленню даних.

Підсумовуючи, вважаю, що в діях позивач відсутній умисел на скоєння адміністративного правопорушення та відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, що згідно вимог ст. 247 КУпАП зумовлює обов`язок органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення закрити провадження в справі.

Відповідно до правил ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вважаю, що органом, який розглядав справу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ч.2 ст. 2 КАС України, ст.ст. 245, 247 КУпАП, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, вважаю, що у апеляційного суду були підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Суддя А.І. Бітов