Справа № 420/25024/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25024/24

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

07 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 18.07.2024 року №59;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 10 квітня 2024 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періоду навчання з 01.09.1984 року по 14.07.1987 року; періоду служби в армії з 23.11.1987 року по 09.12.1989 року та періодів роботи з 03.08.1987 року по 29.10.1987 року та з 08.01.1990 по 11.11.1994 року в ОСУ - 59 «Котломонтаж», з 01.12.1994 року по 31.12.2006 року в Одеському інституті сухопутних військ та з 02.01.2007 року по 16.04.2012 року в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області протиправно відмовило йому у призначенні пенсії, оскільки ним до пенсійного органу надані усі необхідні документи для підтвердження стажу роботи за Списком №2, а саме пільгові довідки, довідки про перейменування, довідки про заробітну плату, копії наказів про результати атестації робочих місць.

ГУ ПФУ в Одеській області заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що оскільки підтверджений пільговий стаж позивача відсутній, то ОСОБА_1 не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву не надало.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 18.07.2024 року №59.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 року, зареєстровану за № 6945, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зниженням пенсійного віку із врахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1984 року по 14.07.1987 року; періоду служби в армії з 23.11.1987 року по 09.12.1989 року та періодів роботи з 03.08.1987 року по 29.10.1987 року та з 08.01.1990 по 11.11.1994 року в ОСУ - 59 «Котломонтаж», з 01.12.1994 року по 31.12.2006 року в Одеському інституті сухопутних військ та з 02.01.2007 року по 16.04.2012 року в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно записам трудової книжки НОМЕР_1 від 02.02.1990, оскільки до електронної пенсійної справи долучена лише перша титульна сторінка цієї книжки.

Крім того, не зараховано періоди роботи позивача відповідно пільгової довідки від 02.07.2024 року, оскільки посада «електрозварювальника ручного зварювання» не відповідає зазначеній посаді у трудовій книжці НОМЕР_2 від 11.08.1987 «електрозварювальник ручного електродугового зварювання» Також у пільговій довідці не зазначено інформації про атестацію робочих місць.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

11 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню 55-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно розписки-повідомлення заявник додав до заяви про призначення/перерахунок пенсії від 11.07.2024 року наступні документи: військовий квиток № 1/29; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_3 ; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 г. № № 179/1/5054, 03/078, ІІ-235/367, 01/ІІІ-20; довідка про зміну назви організації №№ б/н, б/н, 01/ХІІ-24, б/н; довідка про прийняття на роботу (навчання) № Л-236/336; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру № б/н; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 № 2/VІІ-24; документи, які засвідчують особливий статус особи №№ 48, 355; інші документи №№ б/н, 3214; паспорт № НОМЕР_4 ; трудова книжка або документи про стаж № № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, за результатом опрацювання якої 18.07.2024 прийнято рішення № 59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В оскаржуваному рішенні зазначено наступне:

- за наданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно записам трудової книжки НОМЕР_1 від 02.02.1990, оскільки до ЕПС долучено лише перша (титульна) сторінка трудової.

- відповідно пільговій довідці №2/VІІ-24 від 02.07.2024, оскільки зазначена посада електрозварювальник ручного зварювання не відповідає зазначеній посаді у трудовій книжці НОМЕР_2 від 11.08.1987 електрозварювальник ручного електродугового зварювання. Також у пільговій довідці №2/VІІ-24 не зазначено про атестації робочих місць, які проводилися на підприємстві.

Згідно рішення пенсійного органу, страховий стаж ОСОБА_3 становить 39 роки 4 місяці 2 дні, пільговий стаж відсутній.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки позивача, уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, також наявні записи щодо проведення атестації робочих місць.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За обставинами справи, позивач наголошує, що він досяг необхідного віку, та має достатній страховий та спеціальний стаж для призначення пенсії за п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058.

Спірним питанням у межах даної справи є наявність у позивача спеціального стажу для призначення пенсії за п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058.

Судова колегія наголошує, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є додатковою соціальною гарантією для осіб, які, зокрема виконували певні професійні функції на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Особливість цього виду пенсій полягає у зменшенні пенсійного віку, тобто, чим більший ступінь важкості та шкідливості умов праці, тим нижчий вік виходу на пенсію, а також менші вимоги до стажу, необхідного для призначення пенсії, вищі розміри пенсій.

Згідно із положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Уряд своєю постановою від 18.11.2005 №383 затвердив Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а» (за списком № 1), «б» (за списком № 2) статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Зміст зазначених норм права свідчить, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, а також на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 360/4129/20 від 29.03.2023 року.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , останній навчався з 01.09.1984 року на електрозварника ручної сварки та з 03.08.1987 року працював на посадах електрогазозварника.

Зазначене підтверджується і уточнюючими довідками, які наявні матеріалах справи.

Судова колегія враховує, що посади електрозварника ручної сварки та електрогазозварника згідно розділу Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003 № 36, а також Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, мають зараховуватись до пільгового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Щодо доводів пенсійного органу про те, що у пільговій довідці №2/VII-24 від 02.07.2024 року не зазначено про атестацію робочих місць, судова колегія вважає такі висновки хибними.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, навіть в разі відсутності доказів проведення атестації робочих місць, викладене не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірного стажу до пільгового.

Натомість позивач надав як наказ про затвердження результатів атестації робочих місць так і заключення про якість такої атестації на ТОВ «Котломонтаж».

Крім того, навіть в разі відсутності результатів атестації, позивач не може нести відповідальність за не проведення атестації робочих місць.

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача із врахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу спірних періодів.

Також суд першої інстанції, з урахуванням приписів ст. 38 Закону України «Про професійно технічну освіту» та ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дійшов вірного висновку, що період навчання у Середньому професійно-технічному училищі № 4 та період проходження позивачем військової служби з 02.10.1987 року по 09.12.1989 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком № 2.

Крім того, пенсійний орган в апеляційній скарзі не заперечує щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року в цій частині.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 серпня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко