Справа № 400/9025/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. № 400/9025/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Запорізькій області, просп. Соборний, 166,м. Запоріжжя,Запорізький р-н, Запорізька обл.,69035,

до відповідачаФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

простягнення податкового боргу у сумі 14482,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 14 482, 80 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що податковий борг виник в зв`язку з поданням відповідачем до контролюючого органу декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік. Позивачем здійснювали заходи, направлені на погашення податкового боргу, а саме була направлена податкова вимога, яка повернулась з поміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що здійснені позивачем заходи по стягненню податкового боргу не призвели до погашення заборгованості, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 27.09.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви із зазначенням вірних відомостей щодо адреси відповідача та доказів надіслання учаснику справи листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до них документів.

Недоліки позову усунуто 07.10.2024.

Ухвалою від 08.10.2024 суд відкрив провадження у справі, встановив, що розгляд справи буде відбуватись у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначив строки для подання сторонами заяв по суті.

У відповідності до вимог ч.6 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддею здійснений запит про реєстрацію місця проживання відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що, дійсно, відповідач самостійно подав до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік 28.04.2023 №, в якій визначив суму податку з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 14482,80 грн. Проте, зазначена сума податку на доходи фізичних осіб сплачена відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №1671 від 02.05.2023 на суму 17702,0 грн. Також, зазначена сума оплати ПДФО відображується у кабінеті платника податків. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив. В спростування зазначеного позивачем у відзиві послався на інтегровану картку платника податків, за відомостями якого на день формування податкової вимоги існував борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 13 081, 39 грн та військового збору у сумі 168, 78 грн. Також позивач звернув увагу суду, що станом на 02.05.23 тобто день сплати відповідачем податкового зобов`язання в сумі 17 702 грн в інтегровані картці податковий борг по податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 27046,18 грн.

Ухвалою від 06.12.2024 суд витребував від відповідача відомості про врахування (неврахування) при визначенні стану розрахунків ФОП ОСОБА_1 з бюджетом платіжних інструкцій № 2119 від 02.12.2016 на суму 5665,00 грн, № 48 від 09.02.2018 на суму 7239,54 грн з посиланням на відображення цих відомостей в інтегрованій картці платника податків; відомості інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік. Ухвала мотивована тим, що, заперечуючи проти позову, відповідач надав до суду платіжні інструкції, які, на його думку, не враховані позивачем при розрахунку податкового боргу. Оскільки в цьому провадженні підлягає встановленню розмір податкового боргу відповідача, суд дійшов висновку , що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи необхідно витребувати додаткові докази.

Зазначена ухвала позивачем виконана.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи зазначені приписи справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 здійснює свою діяльність з 16.05.2005 року.

Відповідачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік в якому визначено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 14 484,80 грн.

Позивачем додано до матеріалів справи інтегровану картку платника податків з якої вбачається що на 31.12.2016 недоїмка по відповідачу складала 5565,01 грн.

В матеріалах справи є надані відповідачем копії податкових декларацій ФОП ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за період з 2014 по 2023 рік, а саме:

декларація за 2014 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2995,06 грн; декларація за 2015 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5565,01 грн; декларація за 2016 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7347,60 грн; декларація за 2017 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7239,54 грн; декларація за 2018 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 9289,80 грн; декларація за 2019 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11655,00 грн; декларація за 2020 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 16021,08 грн; декларація за 2021 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15791,76 грн; декларація за 2022 рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 14482,80 грн; декларація за 2023рік, якою визначено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 17292,60 грн.

Також, відповідачем надано копії платіжних інструкцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, а саме: № 1205 від 30.03.2015 на суму 3744 грн, № 2119 від 02.12.2016 на суму 5565,01 грн, № 2287 від 29.03.2017 на суму 7347,6 грн, № 48 від 09.02.2018 на суму 7239,24 грн; № 53 від 11.02.2019 на суму 9290,00 грн; № 510 від 17.02.2020 на суму 11656,00 грн; № 923 від 23.02.2021 на суму 18021,08 грн; №1351 від 16.02.2022 на суму 16020,00 грн; № 1671 від 02.05.2023 на суму 17702,00 грн; № 1932 від 10.05.2024 на суму 14073.00 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, направляв на адресу останнього податкову вимогу № 1373-17/829 від 15.03.2017.

В зв`язку з тим, що за відомостями інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг, позивач звернувся до суду з позовом про його стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

У силу п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

За приписами п. 46.1. Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Річна декларація про майновий стан і доходи подається подається платником податку відповідно до цього Кодексу (п 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України)..

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд зазначає, що сторонами визначається факт того, що відповідачем було задекларовано свої зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 14482,80 грн.

Натомість, між сторонами є спірним питання щодо наявності у відповідача податкового боргу зі плати цього зобов`язання.

В підтвердження такого боргу позивачем надано до суду інтегровану картку платника податків, в якому зазначений борг відображено.

Водночас, в спростування цих відомостей, відповідачем надано копії платіжних інструкцій на сплату податку з доходів фізичних осіб з 2015 по 2023 роки.

При співставленні відомостей цих платіжних інструкцій і інтегрованої картки платника податків суд встановив, що остання не містить інформації про сплату відповідачем податку за платіжною інструкцією № 2119 від 02.12.20216 на суму 5565,01, призначення платежу: «сплата подох. налогу за 2015 р. по строку 20.11.2016 повністю», платіжною інструкцією № 48 від 09.02.2018 на суму 7239,54 грн, призначення платежу: «сплата подох.налогу за 2017 р. по строку до 09.02.18 повністю».

Головне правління ДПС у Запорізькій області на виконання ухвали суду від 06.12.2024 про витребування інформації та документів повідомило, що відомості про зарахування коштів за платіжними інструкціями №2119 від 02.12.2016 та №48 від 09.02.2018 в інтегрованих картках платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування відсутні.

Проте, позивачем не надано пояснень причин такої відсутності.

При цьому, суд не вбачає можливим не врахувати надані відповідачем копії платіжних інструкцій №2119 від 02.12.2016 та №48 від 09.02.2018 як належних доказів сплати відповідачем податку на доходи фізичних осіб.

Суд зауважує, що відсутність в інтегрованій картці платників податків інформації про оплату, здійснену відповідачем за зазначеними інструкціями, свідчить про те, що відомості цієї картки, на яких ґрунтуються твердження позивача про наявність і розмір податкового боргу ФОП ОСОБА_1 , є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем надано суду докази здійснення оплати податкових зобов`язань, які не були враховані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу станом на час вирішення справи по суті не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління ДПС у Запорізькій області (просп. Соборний, 166,м. Запоріжжя,Запорізький р-н, Запорізька обл.,69035 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко