Справа № 320/3023/22
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року №320/3023/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Дружба» до Міністерства Юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Дружба» з позовом до Міністерства Юстиції України в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги» від 15.11.2021 №4090/5, з одночасним визнанням за Позивачем речового права (права власності) на земельну ділянку площею 24,9439 га, кадастровий номер 0:02:002:0052, зареєстрованого згідно рішення від 28.10.2019 №49389534, прийнятого державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Дмитром Леонідовичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок Центральної колегії Міністерства Юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства Юстиції України від 23.03.2021 та прийнятий на його підставі наказ Міністерства юстиції України № 4090/5 від 15.11.2021 прийняті з порушенням ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та без врахування пояснень позивача. Позивач вважає наказ Міністерства юстиції України від 15.11.2021 № 4090/5 незаконним, протиправним та таким, що прийнятий всупереч нормам чинного законодавства, з порушенням процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Таким чином, спірним наказом порушено права та інтереси позивача, у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржуване рішення прийняте ним відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

У відповіді на відзив позивач підтримав свої позовні вимоги.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що до Міністерства юстиції України надійшла скарга від Медвинської сільської ради від 15.06.2021 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.06.2021 за № 16822-26-21 на рішення від 28.10.2019 №49389534 державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_1 , яким було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0052, пільгове призначення якої: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 24.9439 га місце розташування: Київська обл., Богуславський район, в адміністративних межах Бранепільської сільської ради за Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «Дружба».

Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) було призначено розгляд вищевказаної скарги на 06.10.2021.

Міністерством юстиції України 30.09.2021 року о 16:55 було надіслано повідомлення про розгляд Скарги на електронну адресу Медвинської сільської ради, яка була зазначена у відповідній Скарзі.

Також представниками Колегії було складено акт про неможливість повідомлення Медвинської сільської ради на номер, зазначений у Скарзі, у зв?язку з тим, що номер не відповідав, а також акт про неможливість повідомлення заінтересованої особи ПОСП «Дружба», у зв?язку з тим, що номер не існує.

Оголошення про засідання Південної регіональної колегії Міністерства юстиції України, яке відбулось 06 жовтня 2021 року, було розміщено на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Скаргу Медвинської сільської ради від 15.06.2021 року №65, зареєстровану в Міністерстві юстиції України за №16822-22-21 від 24.06.2021 року, було розглянуто на засіданні Південної регіональної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції на засіданні 06.10.2021 року та прийнято висновок у результаті розгляду зазначеної скарги.

На підставі вказаного висновку Міністерством юстиції України прийнято наказ №4090/5 від 15.11.2021 року «Про задоволення скарги».

Результатом прийнятого рішення стало те, що з даних Державного реєстру прав Колегією встановлено, що 21.10.2019 державним реєстратором Лужецьким Д.Л. в Державному реєстрі прав зареєстровано заяву № 36530087, яка була подана уповноваженою особою ПОСП «Дружба» ОСОБА_2 .. Разом з заявою було подано такі документи: Державний акт на право колективної власності на землю від 27.11.1995, виданий Бранепільською сільською радою народних депутатів Богуславського району Київської області та зареєстрований у книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 5, згідно якого Колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» передано у колективну власність земельну ділянку площею 1134.5 га для сільськогосподарського виробництва.

28.10.2019 державним реєстратором ОСОБА_1 , прийнято оскаржуване рішення, на підставі якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ та зареєстровано право власності на земельну ділянку за ПОСП «Дружба».

Як вбачається з поданого Державного акту, КСП «Дружба» було передано земельну ділянку площею 1134,5 га для сільськогосподарського виробництва. Однак, державним реєстратором Лужецьким Д.Л. до Державного реєстру прав внесено запис про право власності ПОСП «Дружба» на земельну ділянку площею 24,9439 га, що суперечить відомостям, які містяться в отриманих документах. Разом з тим, в поданих документах відсутній Додаток №1 до Державного акту «Список громадян членів Колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства».

Згідно отриманих державним реєстратором Лужецьким Д.Л. відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та має площу 24,9439 га, що не відповідає відомостям, наявним у Державному акті.

Окрім того, для державної реєстрації права власності на земельну ділянку було подано протокол засідання зборів учасників ТОВ «Дружба» від 24.11.2003 № 5. Згідно даного протоколу, на засіданні було вирішено питання щодо реорганізації ТОВ «Дружба» шляхом перетворення в Приватно-орендне підприємство «Дружба», а також вирішено питання щодо видачі засновникам - власникам майнових паїв свідоцтв про право на майновий пай. Зі змісту даного документа неможливо встановити, чи є ПОСП «Дружба» правонаступником КСП «Дружба», якому було видано Державний акт. Будь-яких інших документів, що підтверджують факт правонаступництва або підтвердження передачі майна, не надано, що не дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Зважаючи на те, що спірним наказом порушено права та інтереси позивача, так як Позивач вважає наказ Міністерства юстиції України від 15.11.2021 № 4090/5 незаконним, протиправним та таким, що прийнятий всупереч нормам чинного законодавства, з порушенням процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-VІ.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно статті 6 Закону № 1952-VІ організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 83-7 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою КМУ 02 липня 2014 року № 228, Мін`юст здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 7 Закону № 1952-VІ передбачено, що Міністерство юстиції України у сфері державної реєстрації прав розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 37 Закону № 1952-VІ встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Зокрема, Міністерство юстиції України розглядає: скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії; скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності /частина 3 статті 37 Закону № 1952-VІ/.

Відповідно частини шостої статті 37 Закону № 1952-VІ за результатами розгляду скарги на рішення, дії або :діяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції країни чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або діяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про залишення скарги без розгляду по суті.

За змістом частини сьомої статті 37 Закону у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про:

- скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

- тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерством юстиції України або його територіальним органом, яким прийнято відповідне рішення, протягом п`яти робочих днів вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок) врегульована процедура розгляду скарг.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення став для відмови в її задоволенні (пункт 5 Порядку № 1128).

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально (пункт 5 Порядку № 1128).

Відповідно до пункту 13 Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику (пункт 14 Порядку).

У свою чергу Порядок створення Мін`юстом та його територіальними органами Колегій з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегії), організаційні та процедурні засади діяльності Колегій регулюються Положенням про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженої наказом Міністерства юстиції країни 09 січня 2020 року № 71/5 (далі Положення № 71/5).

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення № 71/5 колегії є постійно діючими консультативно- дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі - скарги).

Колегії створюються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження їх складу відповідно до цього Положення.

Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

Пунктом 9 розділу 3 Положення № 71/5 за результатами розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги; реквізити та суть скарги; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються; результати голосування ("за", "проти", "утримався") членів Колегії.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого непідписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі.

В дослідженому випадку Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) розглянуто скаргу Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 24 червня 2021 року № 16822-26-21 на рішення від 28 жовтня 2021 року № 49389534, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Шкарівської селищної ради Білоцерківського району Лужецьким Дмитром Леонідовичем, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :002:0052.

На підставі висновку Колегії від 13.10.2021 року рекомендовано: скаргу Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 24 червня 2021 року № 16822-26-21 задовольнити; скасувати рішення 28 жовтня 2021 року № 49389534.

Вказані рекомендації Колегії реалізовані в наказі Міністерства юстиції України 15.11.2021 №4090/5, спірне рішення державного реєстратора ОСОБА_1 скасовано.

Відхиляючи доводи позивача про перевищення відповідачем граничного розгляду скарг, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу 4 статті Закону України "Про звернення громадян" скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Частиною п`ятою статті 37 Закону № 1952-VІ встановлено, що скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження. У разі якщо в місячний строк розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами провести неможливо, Міністерство юстиції України, його територіальні органи встановлюють необхідний строк для її розгляду, про що повідомляється особі, яка подала скаргу. При цьому загальний строк для вирішення питань, порушених у скарзі, не може перевищувати 45 днів.

Матеріалами справи підтверджено, що Міністерство юстиції України про розгляд скарг повідомляло сторін письмово. Зі змісту вказаних повідомлень встановлено, що засідання Колегії призначене на 6 жовтня 2021, на яке запрошено скаржника, їх представника, державного реєстратора.

Крім того інформація про час і місце засідання Колегії розміщена на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, тобто є публічною та загальнодоступною.

Відтак розгляд скарг відповідачем призначено в межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 37 Закону № 1952-VІ.

Крім того, частими були випадки захворюваності працівників Міністерства юстиції України на гостру распіраторну хворобу Covid 19, спричиненe коронавірусом SARS-CoV-2, що вплинуло на своєчасність підготовки скарги до розгляду та підготовки висновку за результатом її розгляду.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що перенесення розгляду скарги Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 24 червня 2021 року № 16822-26-21 на рішення від 28 жовтня 2021 року № 49389534, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Шкарівської селищної ради Білоцерківського району Лужецьким Дмитром Леонідовичем, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :002:0052 відбулось з поважних причин та за обставин, які не залежали від волі відповідача.

На переконання суду перевищення 45 денного строку розгляду по суті скарги Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області не вплинуло на об`єктивність їх розгляду та обґрунтованість ухваленого за результатами такого розгляду наказу.

Згідно з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові по справі № 826/15358/17 від 29 квітня 2020 року певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, "чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий". При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як справедливого.

Отже, за принципами ЄСПЛ скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Суд, зокрема, дійшов висновку, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Таким чином перевищення строку розгляду скарг за наявності поважних на те причин не впливає на законність та обґрунтованість прийнятих відповідачем наказів. Скасування ж акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів, яким, на думку позивача, є порушення строків розгляду скарги, не буде забезпечувати дотримання принципів правової стабільності та справедливості.

Спростовуючи аргументи позивача про необґрунтованість та невмотивованість спірних наказів, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

За висновком Колегії від 13 жовтня 2021 року, спірне рішення державного реєстратора Лужецького Д.Л. не відповідають вимогам Закону № 1952-VI, а також пункту 49 Порядку, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Аналіз положень наведених вище дає підстави для висновку, що після отримання скарги на дії, бездіяльність або рішення державного реєстратора, утворюється Колегія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яка перевіряє наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, за результатом розгляду приймається мотивоване рішення.

На переконання суду, при прийнятті висновку Колегія повинна перевірити всі обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі, обґрунтованість заперечень. За наслідками такої перевірки Комісія має об`єктивно встановити, чи мало місце прийняття спірного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце спірна дія або бездіяльність суб`єкта оскарження.

При цьому законодавство не висуває до рішень Міністерства юстиції, прийнятих за результатами розгляду скарг, вимог щодо поглибленого та детального викладення мотивів його прийняття, а лише визначає його форму - наказ /частина шоста статті 37 Закону № 1952-VI/.

Натомість висновок Колегії з розгляду скарг, на підставі якого приймається рішення (наказ), має бути вмотивованим та містити мотиви його прийняття, оскільки тільки такий висновок дає змогу уповноваженому органу прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Вмотивоване рішення - це рішення, прийняте на підставі належної оцінки фактів та доказів, з урахуванням усіх заявлених аргументів сторін, із подальшим застосуванням відповідних норм законодавства.

Тобто уповноважений орган має оцінити висновок Колегії з розгляду скарг, його мотивацію, обґрунтованість, і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

За викладених обставин суд вважає, що відповідач у спірних наказах виклав достатню їх мотивацію шляхом зазначення в якості підстав для їх прийняття відповідних висновків центральної Колегії.

Частиною першою статті 37 Закону № 1952-VI передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

За приписами частини третьої статті 37 Закону № 1952-VI рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав можуть бути додані документи (їх копії), що підтверджують порушення прав скаржника.

До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.

Відтак стаття 37 Закону № 1952-VI надає право будь-якій особі, яка вважає, що її права у сфері державної реєстрації порушено, право на оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Міністерства юстиції України, його територіального органу або до суду.

Аналіз наведеного дає підстави вважати, що уявлення особи про факт порушення її прав у сфері державної реєстрації носить доволі суб`єктивний характер.

Відтак жоден з доводів позивача не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірного наказу, а позивачем не надано достатніх, достовірних та допустимих доказів на спростування наявності підстав для його винесення.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.