Справа № 140/6005/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6005/24 пров. № А/857/25806/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Каленюк Ж.В.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьк 06 вересня 2024 року, у справі №140/6005/24 за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

06.06.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо нездійснення перерахунку і виплати пенсії позивачу з 01 березня 2024 року з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,0796 відповідно до вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 3 цієї постанови, максимальним розміром 1500,00 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01 березня 2024 року перерахунок та виплату позивачу пенсії з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,0796 відповідно до вимог пункту 2 Постанови №185 без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 3 цієї постанови, максимальним розміром 1500,00 грн та без обмеження виплат перерахованої пенсії максимальним розміром.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання правомірності дій органу Пенсійного фонду щодо виплати з 01 березня 2023 року індексації пенсії у розмірі 1500,00 грн пенсіонеру, пенсія якого призначена на підставі Закону №2262-ХІІ, було предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 07 червня 2024 року у справі №420/25804/23. Верховний Суд вказав, що як положеннями статті 42 Закону №1058-IV, так і положеннями статті 64 Закону №2262-ХІІ Уряду надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій. Положеннями Постанови №168 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500,00 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі здійснення на виконання пункту 2 цієї постанови. Тобто, це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500,00 грн, доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1500,00 грн. Суд першої інстанції вказав, що аналогічні за змістом норми Постанови №185, прийнятої відповідно до пункту 6 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» вказують на те, що в умовах воєнного стану, який триває, у 2024 році відсутня фінансова можливість виплати індексації у розмірах понад 1500,00 грн, а такий спосіб дозволив забезпечити проведення індексації й інших категорій пенсіонерів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачем не було вчинено протиправних дій, а тому його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог з мотивів, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року та позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що положеннями постанови Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 щодо обмеження індексації граничною сумою 1500 грн прямо суперечить приписам Конституції України, Законів України №2262, №2017, №1282 з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є спеціальним нормами та підлягають застосуванню органами Пенсійного фонду України в даних правовідносинах. На думку скаржника, при вирішенні даного спору суд першої інстанції не врахував того, що положення абз.2 п.3 Постанови №185: «розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень», прямо суперечить нормам Конституції України та Законів №2262, №2017, №1282, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, які є спеціальними нормами та підлягають застосуванню органами ПФУ у межах спірних правовідносин. Скаржник вказує, що дії пенсійного органу в частині обмеження відповідних виплат є протиправними, а обмеження індексації та максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262 порушує суть Конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 24 квітня 2004 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.12).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №140/3194/24, яке набрало законної сили 31 травня 2024 року, встановлено, що з 01 березня 2024 року ГУ ПФУ у Волинській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті якого її розмір становить 24929,43 грн: 17481,96 грн - основний розмір пенсії; 2447,47 грн - підвищення (індексація) за 2022 рік; 1500,00 грн - підвищення (індексація) за 2023 рік; 1500,00 грн - підвищення (індексація) за 2024 рік, 2000 грн - щомісячна доплата відповідно до Постанови №713. Однак фактично пенсійна виплата становить 23610,00 грн.

Зазначеним рішенням суду у справі №140/3194/24 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року підвищення пенсії у розмірі 1500,00 грн через обмеження максимальним розміром пенсії; зобов`язано здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року виплату підвищення пенсії у розмірі 1500,00 грн відповідно до Постанови №185 без застосування обмеження максимальним розміром пенсії.

З витягу про перерахунок пенсії за пенсійною справою №ХА5708-МВС вбачається, що загальний розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку на виконання рішення суду становить 24929,43 грн, з них: основний розмір пенсії 17481,96 грн; індексація за 2022 рік 2447,47 грн, індексація за 2023 рік - 1500,00 грн, індексація за 2024 рік 1500,00 грн, щомісячна доплата відповідно до Постанови №713 2000,00 грн; до виплати 24929,43 грн.

На звернення позивача про нарахування і виплату індексації згідно з Постановою №185 із застосування коефіцієнта збільшення 1,0796 (без обмеження максимальним розміром 1500,00 грн) ГУ ПФУ у Волинській області листом від 18 березня 2024 року №4076-3497/К-02/8-0300/24 повідомило про відсутність підстав для виплати індексації пенсії в розмірі вищому за суму 1500,00 грн.

Вважаючи протиправними дії органу Пенсійного фонду щодо обмеження підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення 1,0796, установленого Постановою №185, граничним розміром у 1500,00 грн. з 01.03.2024, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону №2262-ХІІ, що розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім цієї статті, починаючи з 2023 року, щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 64 Закону №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до пункту 6 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон №3460) установлено, що у 2024 році частина друга та абзац п`ятий частини четвертої статті 42, третє речення абзацу першого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частина друга статті 22, стаття 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», частина друга статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX), частина четверта статті 54, частина друга статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Вказані норми Закону №3460 є чинними та неконституційними не визнавались.

Як це правильно зазначено судом першої інстанції, позивач у даній справі оспорює правомірність дій пенсійного органу щодо обчислення йому сум індексації пенсії з 01.03.2024 з урахуванням положень п.3 Постанови №185, яким встановлено їх граничний розмір 1500 грн.

Слід зауважити, що на виконання вимог Закону №3460, Кабінетом Міністрів України 23 лютого 2024 року прийнято постанову №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

Пунктом 1 Постанови № 185 установлено, що з 1 березня 2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови з 1 березня 2024 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

До того ж, пунктом 3 Постанови №185 установлено, що у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Із матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області з 01 березня 2024 року позивачу підвищено пенсію на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 Постанови №185, але в межах максимальної суми збільшення, а саме: 1500 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, абз. 4 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір та порядок збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Отже, із наведеного правового регулювання вбачається, що Кабінету Міністрів України законом надано право встановлювати порядок та визначати застосування коефіцієнта збільшення.

Таким чином, у спірних правовідносинах саме нормами постанови Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 визначається порядок, умови та строки здійснення індексації пенсії.

До того ж слід зазначити, що зміст п. 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», ст. 64 Закону № 2262-ХІІ свідчать про обмеження верхньої межі індексації для того, щоб в умовах воєнного стану та дотаційних економічних ресурсів збалансувати потреби, захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян.

Отже, 01.03.2024 проводиться перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (коефіцієнт збільшення) 1,0796.

Водночас, п. 3 Постанови № 185 встановлений граничний розмір підвищення у конкретній сумі, яка не може перевищувати 1500 грн.

Як це правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується з матеріалів справи, розрахований ГУ ПФУ у Волинській області розмір підвищення пенсії ОСОБА_1 згідно з Постановою №185 з 01 березня 2024 року (21429,43 грн х 0,0796) становить 1500,00 грн, тобто застосовано приписи абзацу другого пункту 3 цієї Постанови №185.

На виконання рішення суду від 30 квітня 2024 року у справі №140/3194/24 розмір пенсії позивача - 24929,43 грн, в т.ч. підвищення до пенсії відповідно до Постанови №185 - 1500,00 грн, виплачується фактично, без обмеження пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, про що наявний витяг з пенсійної справи №ХА5708-МВС.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач, нараховуючи з 01 березня 2024 підвищення пенсії у межах граничного розміру 1500 грн. діяв правомірно та у відповідності з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 185, з огляду на що апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію пенсії з березня 2024 року без обмежень є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо доводів скаржника про невідповідність норм Постанови КМУ № 185 нормам Конституції України та Закону України № 2262-XII (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016), апеляційний суд зазначає, що встановлення граничної суми індексації (верхньої межі) не є тотожним встановленню максимального розміру пенсії.

Так, термін індексація визначений у статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» де індексація грошових доходів населення вживається в такому значенні: встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Водночас термін пенсія - регулярна грошова виплата (у розрахунку на місяць), яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення певних категорій осіб за принципами пенсійного страхування.

З огляду на різний зміст понять «індексація» та «пенсія» колегія суддів доходить висновку про помилковість доводів скаржника щодо неправомірності застосування відповідачем пункту 3 Постанови №185, в якому Кабінет Міністрів України визначив граничну суму індексації - 1500 грн.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, нараховуючи з 01 березня 2024 року індексацію у межах граничного розміру 1500 діяв правомірно та у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №185, з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог частково, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі №140/6005/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко