Справа № 620/15700/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/15700/24

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа - ОСОБА_4 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з дня його зникнення безвісти, а саме з 30.04.2024 року, на підставі заяви, поданої позивачем 30.07.2024 року в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі заяви, поданої 30.07.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , неотримане грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , який зник безвісти на території бойових дій на території Донецької області, у розмірі 1/3 частки від нестриманого грошового забезпечення на кожну дитину, з 30.04.2024 включно, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що має право в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 13.07.2024, 06.05.2024 зник на території бойових дій Донецької області та з 28.06.2024 рахується, як особа, яка зникла безвісті за особливих обставин.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Відповідачем, з урахуванням ухвали суду від 13.01.2025 про поновлення строку для подання відзиву, подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що так, як у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня інформація, щодо сплати аліментів на малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , грошове забезпечення сплачується законній дружині безвісти зниклого ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відповідно до п. 6 глави V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.05.2018 № 558 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306.

Представником позивача подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

Третьою особою подано пояснення, в яких вказує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки п.6 глави 6 розділу 5 наказу МВС України від 25.06.2018 № 558 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення має дружина військовослужбовця, у разі її відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним або законним представникам (опікунам, піклувальникам). У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.

Щодо заявленого клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, то суд зазначає наступне.

Так, дана адміністративна справа згідно частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до справ незначної складності.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, пунктом 2 ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що представником позивача в клопотанні не обґрунтовано необхідності проведення судового засідання та не повідомлено суду обставин, які унеможливлюють розгляд даної справи без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Крім того, на переконання суду, характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи викладене, клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_6 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 з 06.05.2014 по 14.11.2019.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2019 у справі №750/10780/19 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.9).

Від шлюбу позивач має двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.10-11), батьком яких є зниклий безвісти ОСОБА_5 .

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами ОСОБА_5 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 19.06.2024 №3294-АГ, вважається безвісти зниклим під час виконання бойового завдання на ділянці НОМЕР_2 прикордонного загону (а.с.24).

У зазначеному наказі вказано, що за результатами службового розслідування, факт відсутності з 30.04.2024, зокрема, ОСОБА_5 підтвердився та пов`язаний із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби при веденні бойових дій.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 13.07.2024 ОСОБА_5 , 06.05.2024 зник на території бойових дій та з 28.06.2024 рахується, як особа, яка зникла безвісті за особливих обставин (а.с.16).

Позивач 30.07.2024 звернулася до відповідача з заявою про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти на користь неповнолітніх дітей (а.с.17).

Листом від 31.08.2024 відповідач відмовив позивачу у виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти та повідомив, що виплата грошового забезпечення за безвісно відсутнього старшого солдата ОСОБА_8 здійснюється його дружині (а.с.18, 116-119).

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач в інтересах неповнолітніх дітей звернулася до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців, зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно п. 6 глави V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.05.2018 № 558 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення здійснюється із дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також зникнення безвісти членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я начальника прикордонного загону. До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я, по батькові і реєстрацію місця проживання; довідка про реєстрацію місця проживання членів сім`ї копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копії свідоцтв про народження дітей (за наявності); копія свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати грошового забезпечення батькам; рішення районної, районної у місті Києві держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної рад або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п.3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018 року, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Порядок №260), грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

На виконання вимог ч.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок №884), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) (п.1 Порядку №884).

Згідно п.3 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Стаття 4 Порядку № 884 встановлює, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналізуючи вищевказане, за військовослужбовцями, зниклими безвісти, зберігаються виплати грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років та інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення постійного характеру. Таке грошове забезпечення щомісячно виплачується членам сімей військовослужбовців, зокрема, законним представникам їх неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є матір`ю спільних з ОСОБА_5 неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи зазначене, позивачу, як законному представнику неповнолітніх дітей (батьком яких є військовослужбовець, зниклий безвісти), згідно приписів вказаних норм законодавства має виплачуватись грошове забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти.

За п.4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 4 також встановлений вичерпний перелік документів, які необхідно надати на розгляд на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) разом із відповідною заявою.

Відповідно до п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Згідно п.6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

За п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Тобто, аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що грошове забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, має виплачуватись, у випадку спірних правовідносин, законним представникам неповнолітніх дітей рівними частками, поділяючи таке грошове забезпечення рівноцінними частками на кожну неповнолітню дитину. При цьому, виплата такого грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення безвісти.

Главою 17 Цивільного кодексу України врегульовано поняття представництва. Зокрема, ст.242 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у позивача, як законного представника неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зниклого безвісти, який є батьком їх спільних неповнолітніх дітей.

Тобто, позивач, як законний представник неповнолітніх дітей, батьком яких є військовослужбовець, відноситься до кола осіб, які можуть отримувати щомісячно грошове забезпечення військовослужбовця, зниклого безвісти.

Згідно з ч.2 ст.5 КАСУ захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з дня його зникнення безвісти, а саме з 30.04.2024, на підставі заяви, поданої 30.07.2024 в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі заяви, поданої 30.07.2024 ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , неотримане грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , який зник безвісти за особливих обставин, у розмірі 1/3 частки від неотриманого грошового забезпечення на кожну дитину, з 30.04.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з дня його зникнення безвісти, а саме з 30.04.2024, на підставі заяви, поданої 30.07.2024 в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі заяви, поданої 30.07.2024 ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , неотримане грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_5 , який зник безвісти за особливих обставин, у розмірі 1/3 частки від неотриманого грошового забезпечення на кожну дитину, з 30.04.2024 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Третя особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повне судове рішення складено 24.01.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО