Справа № 300/4547/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2025 року

м. Київ

справа №300/4547/23

адміністративне провадження №К/990/750/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Загороднюка А.Г., Кашпур О.В.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року

у справі №300/4547/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення ОСОБА_2 з 12 листопада 2020 року розміру грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», замість застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2020 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати належне ОСОБА_2 з 12 листопада 2020 року грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), яке виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незастосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», при обчисленні ОСОБА_2 розміру грошового забезпечення з 01 січня 2021 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати належне ОСОБА_2 з 01 січня 2021 року грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), яке виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незастосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», при обчисленні ОСОБА_2 розміру грошового забезпечення з 01 січня 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати належне ОСОБА_2 з 01 січня 2022 року грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), яке виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, скаржниця звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою та другою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Так, позивачка оскаржує рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року.

З урахуванням статті 329 КАС України, останнім днем на касаційне оскарження зазначених судових рішень є 18 грудня 2024 року.

Однак, касаційну скаргу подано (здано до поштового відділення) 02 січня 2025 року.

Тож, Судом установлено, що скаржницею пропущено строк касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року.

У тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у цій справі.

Так, позивачка, обґрунтовуючи пропуск строку на касаційне оскарження зазначає, що копія оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не надходила на її адресу. Указує, що про її наявність вона дізналась 03 грудня 2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд зауважує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята у порядку письмового провадження без виклику учасників справи та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22 листопада 2024 року.

Колегія суддів критично оцінює наведені скаржницею доводи, оскільки до матеріалів касаційної скарги не додано доказів невиконання судом апеляційної інстанції свого обов`язку щодо направлення учаснику справи копії оскаржуваної постанови, а на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження у суду відсутні матеріали судової справи.

Окрім того, зазначені скаржницею у касаційній скарзі обставини не свідчать про ненаправлення їй судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, оскільки обов`язок такого направлення/вручення установлено процесуальним законом (стаття 251 КАС України), а скаржницею не надано належних та достатніх доказів свого твердження, якими, на переконання касаційного суду можуть бути, зокрема, письмові відповіді (довідки) суду апеляційної інстанції про направлення/ненаправлення позивачці відповідного судового рішення, письмові відповіді (довідки) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про наявність/відсутність в матеріалах справи супровідного листа про направлення відповідного судового рішення на поштову або електронну адресу, повідомлення про доставлення судового рішення на офіційну електронну адресу особи, повідомлення про вручення/невручення поштового відправлення з таким рішенням, розписок про отримання судового рішення; реєстру поштових відправлень суду апеляційної інстанції тощо.

Більше того, позивачкою не зазначено обставин, які перешкоджали її зверненню до суду касаційної інстанції у період з 03 грудня 2024 року по 18 грудня 2024 року.

З огляду на викладене, Суд критично оцінює доводи позивачки про те, що строк на касаційне оскарження рішення пропущено з поважних причин.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, установивши строк, протягом якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції обґрунтоване клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та подання доказів їх поважності та/або доказів невиконання судом апеляційної інстанції свого обов`язку щодо направлення скаржнику належним чином завіреної копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №300/4547/23.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №300/4547/23 - залишити без руху.

3. Надати скаржниці строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Суду:

- заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та поданням доказів їх поважності;

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зокрема, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними або відсутністю клопотання про поновлення цього строку, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк

О.В. Кашпур

Судді Верховного Суду