Справа № 204/8091/24
Суддя: Чудопалова С. В.
Дата ухвалення: 2025-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8091/24
Провадження № 2-а/204/4/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

7 січня 2025року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника позивача адвоката ВеснінаС.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник адвокат Веснін Сергій Олександрович (адреса місця знаходження: 49069, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 101, оф. 325) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України(адреса знаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якої діє представник адвокат Веснін С.О. звернувсяя до суду з адміністративним позовом та з урахуванням уточнених вимог просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, оскаржувана постанова серії БАВ №234494 від 14.08.2024 необґрунтована та винесена з порушенням норм чинного законодавства. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 14.08.2024 старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Вороновим Д.А. було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ №234494, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач, 27.07.2024 о 09 год. 20 хв. знаходячись в м. Дніпро на пр. Д. Яворницького, в районі будинка 119А, виконуючи рух заднім ходом не переконалась в безпеці маневру, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_2 , завдавши їй тілесних ушкоджень, чим порушила вимоги п.10.9 ПДДУкраїни. Вважає винесену постанову такою, що суперечить закону, оскільки інспектор притягнув її до відповідальності за відсутності доказів вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Також, просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2024 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, копія якої була направлена відповідачу та запропоновано надати суду відзив на позовну заяву (а.с.40).

09.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.215. Крім того представник відповідача зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. На підставі чого, представник просив суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог (а.с.50-53). Позивач в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, представник який діє в її інтересах адвокат Веснін С.О. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позові та просив скасувати постанову,зауважив, що відповідачем не доведено факт інкримінованого правопорушення та доказів, а саме свідків або фото-відео фіксація правопорушення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №234494 від 14.08.2024, винесеної старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Вороновим Д.А. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.125 КУпАП. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач, 27.07.2024 о 09 год. 20 хв. знаходячись в м. Дніпро на пр. Д. Яворницького, в районі буд. 119А, виконуючи рух заднім ходом не переконалась в безпеці маневру, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_2 , завдавши їй тілесних ушкоджень чим порушила вимоги п.10.9 ПДД України. Відповідно до зазначеної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.79). Також із матеріалів справи вбачається, що посадовою особою УПП в Дніпропетровській області було складено протокол серії АБА №122978 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП у відношенні ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 27.07.2024 о 09 год. 20 хв. остання керуючи транспортним засобом Хюндай н.з. НОМЕР_1 на пр.Д.Яворницького, 119а в м. Дніпро стала учасником ДТП при якій скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_2 , але місце пригоди залишила не повідомивши поліцію, чим порушив п. 2.10 ПДР України. Проте, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2024 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала чинності 08.10.2024 (а.с.88). Відповідно до статті 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до п.10.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги; вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Частиною 5, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» також встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про дорожній рух» пішохід зокрема зобов`язаний:рухатися по тротуарах, пішохідних або велосипедних доріжках, узбіччях, а в разі їх відсутності - по краю проїзної частини автомобільної дороги чи вулиці;перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч;не переходити проїзну частину автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, поза пішохідними переходами при наявності роздільної смуги, а також у місцях, де встановлені пішохідні чи дорожні огородження. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями про адміністративне правопорушення,особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник,чи висловлених останнім доводів.

Як вже було зазначено вище, доказами, які стали підставою для винесення відповідачем постанови за ст.125 КУпАП були власне пояснення гр. ОСОБА_2 та позивача, а також рапорт складений слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Редька В. від 28.07.2024, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.07.2024 та схема ДТП. Пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015зазначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Щодо наявного рапорту працівника поліції, то відповідно до висновків викладених зокрема у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020у справі № 524/5741/16-а, рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Надаючи аналіз протоколу огляду від 28.07.2024 слід зазначити, що він оформлений у відсутності учасників пригоди, як позивача так і гр. ОСОБА_2 . При оформлені вказаного протоколу фіксація місця події технічними засобами не здійснювалась, а отже суду незрозуміло чи був він оформлений на місці пригоди. Також необхідно звернути окрему увагу на те, що в порушення п.6.1 І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, слідчим на схемі до протоколу огляду місця події графічно не зображені та не зафіксовано жодних об`єктів, а лише зображено дві паралельні лінії, як означення проспекту ОСОБА_3 , без зазначення розташування транспортного засобу позивача та власне гр. ОСОБА_2 . Таким чином, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.04.2024 з доданою до нього схемою ДТП не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки оформлені всупереч вимог КПК України та містять неповну і суперечливу інформацію. Згідно з ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України,міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Наведені вище факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину винесеною відносно неї постановою. Таким чином викликають великих сумнівів дії представника поліції під час складання документів, що стали підставою для винесення оскарженої постанови, які могли нести формальний характер і саме з метою притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАСУкраїни, обов`язок доведення правомірності постанови покладено на суб`єкта владних повноважень - відповідача. В силу положень ч.ч. 1 та 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Разом з цим суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо. Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Отже, в даному випадку, працівник поліції у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст.125 КУпАП, не доведена і не підтверджується належними доказами, а доводи позивача, якими вона заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані, що виключає притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Таким чином, оскільки обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача, а відповідач не надав суду належних доказів скоєння оскаржуваного адміністративного правопорушення позивачем, а судом в процесі розгляду справи таких доказів не здобуто, тому суд вважає що позов підлягає задоволенню, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , скасуванню.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, оскільки судом вставлено неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ПДР України, ст.ст.7,9,121,222,245,247,251, 280 КУпАП, ст. ст. 2,5,9,72,76,77,79,139,241-246,257-262,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Веснін Сергій Олександрович до Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українипро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення-задовольнити.

Постанову серії БАВ № 234494 від 14.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати.

Провадження у справіпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції Україниза рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1211,20 грн. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя: С.В.Чудопалова