Справа № 320/10452/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року № 320/10452/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянув у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №96 від 25.05.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії з зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням періодів роботи у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії " ОСОБА_2 " з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчисленні даного стажу у полуторному розмірі згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчисленні даного стажу у полуторному розмірі згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачувати її починаючи з 20.05.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова пенсійного органу у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку та не зарахування до спеціального стажу по Списку №1 періоду його роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року є протиправною, оскільки факт вказаного періоду роботи підтверджується первинними документами, які й було подано позивачем до пенсійного органу разом із з`явою про призначення пенсії на пільгових умовах. Зі сторони позивача виконані всі вимоги законодавчо-нормативних актів щодо переліку документів, які подаються до територіального органу Пенсійного Фонду для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з урахуванням спеціального страхового стажу за період роботи в особливо шкідливих умовах праці у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

При цьому, позивач зауважив, що він працював в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік" в особливо шкідливих умовах праці у зоні відчуження безпосередньо на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС та був зайнятий повний робочий день при виконанні робіт у зоні відчуження, а тому період роботи з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року має бути зарахований до стажу роботи у полуторному розмірі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що при прийняті оскаржуваного рішення відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач починаючи з 2012 року, працював у зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці, в тому числі і безпосередньо на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС на різних посадах у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік", про що свідчать записи у трудовій книжці серія НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 43-пр. від 11.04.2012 року був прийнятий на роботу у Відокремлений підрозділ на посаду водія автотранспортних засобів за строковим трудовим договором, з якої був звільнений 31.12.2016 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з закінченням строкового трудового договору за наказом № 25. від 30.12.2016 року.

Після досягнення позивачем відповідного віку (55 років), з урахуванням наявного у нього загального страхового стажу більше 41 року та більше 10 років спеціального (пільгового) страхового стажу роботи на посадах та за професією в особливо шкідливих умовах праці, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 173; Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 р., № 461 від 24.06.2016 р., позивач 09 червня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надаючи необхідний комплект документів, що підтверджують право на пільгову пенсію з урахуванням наявного стажу роботи на посадах за Списком № 1 не менше 10 років, що дає право на зниження пенсійного віку. До заяви про призначення пенсії було додано:

- трудову книжку, в якій міститься запис про роботу Позивача у період з 11.04.2012 по 31.12.2016 року в Компанії " Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/ Компанії "Буйг Траво Пюблік";

- трудовий договір № 1073 від 11.04.2012 року з Компанією "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанією "Буйг Траво Пюблік" та додаткові угоди до нього про продовження терміну дії трудового договору;

- довідку Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" № 441-16 від 19.12.2016 року про отриману Позивачем дозу зовнішнього опромінення за період з 2012 по 2016 рр.;

- архівну довідку архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 08.04.2021 року № 05-04/208, в якій міститься інформація з табелів обліку робочого часу Позивача з Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже " Компанії "Буйг Траво Пюблік" за період з 11.04.2012 по 31.12.2016 року;

- архівну довідку архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 08.04.2021 року № 05-04/209, в якій міститься інформація з розрахунково-платіжних відомостей із заробітної плати Позивача з Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік" за період з 11.04.2012 по 31.12.2016 року;

- довідку Пенсійного фонду України із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 20.05.2021 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 26.05.2021 за № 96 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Як вбачається зі змісту даного рішення, підставою для відмови в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, як зазначає Відповідач став той факт, що до пільгового стажу Позивача не зараховано період роботи 11.04.2012- 31.12.2016 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", оскільки відсутня довідка встановленого зразка згідно Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, яка має містити всю інформацію (про періоди роботи за списком № 1, атестації робочих місць на підприємстві, характер виконуваних робіт тощо), відсутня будь-яка інформація про проведення атестації робочих місць в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" та дана компанія відсутня у Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, що затверджений наказом Міністерства надзвичайних ситуацій, України № 576 від 13.03.2012 р.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні до стажу роботи періоду роботи в зоні відчуження з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV ( далі - Закон №1058-ІV) визначено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління від 22.12.2014 №28-2 передбачено, що управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Законом №1058-ІV запроваджено поняття і визначення страхового стажу та встановлено для періоду роботи чи іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, починаючи з 1 січня 2004 року.

Зокрема, стаття 24 Закону №1058-ІV передбачає, що страховий стаж - період (строк), - протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV закріплено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У той же час, періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 3 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (частина 1 статті 24 Закону №1058-IV).

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина 3 статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону №1058-ІV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х ВС: 100%х 12, де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Проте, зважаючи на частину 3 статті 24 Закону №1058-IV, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Таким чином, сума місяців страхового стажу є одним з чинників, від якого залежить розмір пенсії.

Як було встановлено судом, на підтвердження наявного у позивача спеціального страхового стажу, що впливає на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, за період роботи в зоні відчуження з 11.04.2012- 31.12.2016 в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", позивачем у березні 2020 року було подано до відповідача відповідний пакет документів.

Суд вважає, що дані документи у сукупності є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 11.04.2012- 31.12.2016 по 31.07.2019 в зоні відчуження на вказаному підприємстві як спеціального стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 1 січня 1993 року відповідними постановами, в тому числі і постановою від 27.04.2006 №571 (зі змінами, внесеними постановами від 04.04.2007 №610, від 11.09.2007 №1121, від 05.12.2007 №1400) обумовлювалось зарахування в полуторному розмірі періодів роботи (служби) в зоні відчуження для визначення права на пенсію на пільгових умовах.

Проте, для визначення права на пенсію за віком, періоди роботи (служби) в зоні відчуження з 01 січня 2004 року при наявності відповідних документів, зараховуються в полуторному розмірі, а для обчислення розміру пенсії (визначення коефіцієнту страхового стажу) зазначений період зараховується в страховий стаж в одинарному розмірі, як це передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

Як вбачається з рішення відповідача від 26.05.2021 за №96, прийнятого за результатами розгляду звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що до пільгового стажу Позивача не зараховано період роботи 11.04.2012- 31.12.2016 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", оскільки відсутня довідка встановленого зразка згідно Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, яка має містити всю інформацію (про періоди роботи за списком № 1, атестації робочих місць на підприємстві, характер виконуваних робіт тощо), відсутня будь-яка інформація про проведення атестації робочих місць в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" та дана компанія відсутня у Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, що затверджений наказом Міністерства надзвичайних ситуацій, України № 576 від 13.03.2012 р.

Проте, за приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, який не є виключним та вичерпним, наведено у п.п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (з наступними змінами), зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності відомостей в ній - уточнюючі первинні документи.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку №22-1).

При прийманні документів територіальний орган ПФУ: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 Порядку №22-1).

Територіальний орган ПФУ здійснює всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих документів (пункт 4.7 Порядку №22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що нарахування пенсії в повному обсязі, тобто в належному розмірі покладається на відповідний територіальний орган ПФУ, а тому у протилежному випадку даний орган буде діяти не на підставі і не в межах повноважень і не в порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому такі дії мають бути визнані протиправними та вчиненими з вини органу - суб`єкта владних повноважень.

У разі врахування відповідачем періоду з 11.04.2012 по 31.12.2016, останнім відповідно до вимог абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік стажу роботи за вказаний період до страхового стажу позивача мало б зараховуватися додатково по одному року.

Отже, якщо позивачу буде зараховано спірний період роботи в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" як стаж роботи за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, що, відповідно, збільшить його страховий стаж згідно з абзацом 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то він набуває право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як було встановлено судом та безпосередньо підтверджується записами у трудовій книжці позивача, останній у період з 11.04.2012 по 31.12.2016 працював у Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", що дає підстави для віднесення вказаних робіт до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ):

Крім того, підприємство, на якому позивач працював у спірний період підтвердило, що виконувані позивачем роботи у компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", розташованого у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, відповідають Списку №1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Також, з наданою довідкою №441-16 від 19.12.2016 за даними інформаційно-довідкової системи індивідуального дозиметричного контролю ЦРБ ГСП ЧАЕС доза зовнішнього опромінення за період роботи позивача у зоні відчуження ЧАЕС склала: у 2012 р. - 1,03 мЗВ, у 2013 р. 2,37 мЗв; у 2014 р. - 2,32 мЗв; у 2015 р. 3,38 мЗв; у 2016 р. - 5,21 мЗв.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 №1451/11731 (далі - Порядок №383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою КМУ від 04.07.2017 №479 були внесені доповнення до розділу ХХІІ Постанови №461 від 24.06.2016 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" щодо включення працівників, зайнятих на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/кв.м і більше.

Таким чином, з набранням чинності внесених до Постанови змін та відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач як працівник підприємства, який зайнятий на роботах у зоні відчуження, зокрема у компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", має право на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення є набуття ним відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №1.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 17.04.2019 у справі № 686/16852/16-а, 16.05.2019 у справі №132/2081/17, від 09.07.2019 у справі №204/2194/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАСУ).

Отже, суд дійшов висновку, що період роботи позивача 11.04.2012 по 31.12.2016 останній працював у Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік", підлягає зарахуванню до трудового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за списком № 1.

У той же час, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" проводилась атестація робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №422) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі-Методичні рекомендації №41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим органом і працівником у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій №41 атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства.

Проте, жодні причини, з яких атестація не була проведена, не є підставою для відмови в зарахуванні відповідного стажу позивачеві, оскільки особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або Списку №2, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення такої атестації.

Отже, проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який зазначений у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) особи, зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, укладаючи трудовий договір з Компанією "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанією "Буйг Траво Пюблік", позивач мав законні очікування на пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством, в тому числі на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Виходячи з наведеного, позивачем було надано відповідачеві всі необхідні документи, які підтверджують наявність спірного стажу роботи в зоні відчуження після 01.12.2008, який для обчислення пенсії підлягав зарахуванню як стаж роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36, проте відповідач цього не зробив, допустивши протиправність у своїх діях.

Наслідком таких неправомірних дій відповідача є відмова у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та обмеження його відповідного права, зокрема права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так, стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІV передбачає застосування національними судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) як джерела права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У справі "Сук проти України" (заява №10972/05) ЄСПЛ зазначає, що поняття "майно" в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися "майновими правами" і, відповідно, "майном" у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні зміни законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх паданні, доки законодавче положення залишається чинним (пункти 22, 23).

Якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41 справи ЄСПЛ "Пічкур проти України", заява №10441/06 ).

Таким чином, право на пенсію підпадає під сферу дії ст. 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовляти у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

З юридичною природою соціальних виплат, в тому числі пенсій, пов`язані також принцип захисту "законних очікувань" та принцип правової визначеності, які є елементами правової держави та передбаченого частиною 1 статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні "Суханов та Ільченко проти України" (заява №68385/10 та №71378/10) у пункті 35 зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Щодо принципу правової визначеності ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (заява № 28342/95) вказав, що цей принцип є складовою верховенства права (п. 61) та у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" (заява №45701/99) зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу при обчисленні пенсії період роботи у зоні відчуження в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії «Буйг Траво Пюблік» 11.04.2012 по 31.12.2016 Аналогічна правова позиція викладена в постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №810/3709/18 та від 17.03.2020 у справі №320/3999/19.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1/-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №96 від 25.05.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду його роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу на пільгових умовах, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже "/Компанії " ОСОБА_2 " з 11.04.2012-31.12.2016.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачувати її починаючи з 20.05.2021 року, суд зазначає наступне.

Захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити виплату цих сум, що не є втручанням у дискрецію суб`єкта владних повноважень через відсутність у відповідача права адміністративного розсуду.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, оскільки судом викладено висновки щодо необхідності зарахування позивачеві пільгового стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і відповідач не може діяти в іншій спосіб, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу, на пільгових умовах, що дає право на зменшення пенсійного віку відповідно до ст. ст. 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення, ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 55 - 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», період моєї роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/Компанії Буйг Траво Пюблік» з 11.04.2012 по 31.12.2016 та призначити пенсію з урахуванням проведеного розрахунку спеціального страхового стажу.

Щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Пунктом а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З матеріалів справи слідує, що 20.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Списку №1 після досягнення 50-річного віку, про що свідчить рішення № 96 від 26.05.2021. На день звернення із відповідною заявою, позивачу виповнилося 50 років.

Отже, заява про призначення пенсії була подана позивачем 20.05.2021 після виникнення у позивача права на призначення пенсії.

Отже, право на отримання пенсії у позивача виникло з 20.05.2021 (день звернення позивача за пенсією).

Суд зауважує, що в ході розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказі на підтвердження правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги у сумі 5000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з абз. 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

В свою чергу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. позивачем до суду були надані наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 27.07.2021, квитанція про сплату послуг адвоката № 51 від 12.08.2021 року, копія рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.04.2021 року № 99, Ордер на надання правової допомоги адвокатом Радченко О.О. від 27.07.2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом згідно договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2021 року, копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Радченко О.О.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться належні докази, які підтверджують у встановленому законом порядку витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №96 від 25.05.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії з зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням періодів роботи у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчисленні даного стажу у полуторному розмірі згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже" /Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 11 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчисленні даного стажу у полуторному розмірі згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку у відповідності до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачувати її починаючи з 20.05.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп та суму по правничій допомозі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.