Справа № 200/4704/23
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 січня 2025 року Справа №200/4704/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження пояснення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звіту про виконання рішення суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11.09.2015 по 30.11.2015 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) вересень 2015 року, а за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.09.2015 по 30.11.2015 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) вересень 2015 року, а за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 19.05.2023 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 року включно на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі №200/4704/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 р. у справі № 200/4704/23. Залишено без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 р. у справі № 200/4704/23.

20 листопада 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка обґрунтована тим, що рішення суду не виконано, незважаючи на відкриті виконавчі провадження. При цьому, відповідач зазначив, що виплата за рішенням суду буде проведена після цільового фінансування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Застосовано судовий контроль за виконанням судового рішення у справі, шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 р. у справі № 200/4704/23 у двомісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

17 січня 2025 року до суду надійшли пояснення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звіту про виконання рішення суду, відповідно до яких просив суд продовжити процесуальний строк для подання звіту про виконання судового рішення. Пояснення обґрунтовані тим, що 27.10.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 направлена заявка на фінансування до забезпечувального фінансового органу за вихідним № 09/02/706 та подавалась щомісячно надалі. Кошти будуть перераховані на картковий рахунок позивача після цільового фінансування. Остання заявка на фінансування направлена до забезпечувального фінансового органу за вихідним №09/02/29 від 07.01.2025 року. Тобто належне виконання рішення суду залежить не лише від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 17.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідь від забезпечувального фінансового органу щодо цільового фінансування та виконання рішення суду не надходила. Вважає, що ним повідомлено про обставини, які перешкоджають подати звіт у встановлений судом строк та/або докази виконання рішення суду в повному обсязі.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 26.06.2013 року №5-рп/2013, від 13.12.2012 року №18-рп/2012, від 25.04.2012 року №11-рп/2012 висловив позицію, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до положень статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплати, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 3821 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Згідно ч.5 ст.382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Відповідно до ч. 10 ст. 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

ІНФОРМАЦІЯ_2 на підтвердження часткового виконання судового рішення надано до суду докази здійснення перерахунку грошового забезпечення з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, а також індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, та за період з 11.09.2015 по 30.11.2015 року із застосуванням базового місяця вересень 2015 року.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вчинені ІНФОРМАЦІЯ_2 дії були спрямовані на фактичне виконання судового рішення у справі № 200/4704/23.

Водночас, судом встановлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року у справі №200/4704/23 не є виконаним в частині виплати нарахованої заборгованості зі сплати грошового забезпечення на виконання зазначеного рішення.

Враховуючи, що рішення суду у справі №200/4704/23 відповідачем не виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року у справі № 200/4704/23.

Суд вважає, що відповідачем наведено достатні та допустимі докази на підтвердження вжиття ним заходів з метою виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з грошового забезпечення.

Разом з тим, недостатнє фінансування відповідача розпорядником бюджетних коштів вищого рівня не може бути підставою для накладення на керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу за невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку встановити ІНФОРМАЦІЯ_1 новий строк для надання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року у справі № 200/4704/23 строком на три місяці з дня отримання цієї ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 294, 370, 382, 3821, 3822, 3823 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання судового рішення 200/4704/23.

Встановити новий строк для подання ІНФОРМАЦІЯ_2 звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року у справі № 200/4704/23.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 р. у справі № 200/4704/23 у тримісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала складена та підписана 27 січня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в частині відмови в прийнятті звіту може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Троянова