Справа № 560/17590/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

27 січня 2025 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до поданого ним рапорту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 стаття 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за його хворою дружиною.

Однак за результатом розгляду вищевказаного рапорту позивач отримав висновок від 26.10.2024, яким йому відмовлено у звільненні з військової служби.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що подані військовослужбовцем документи не підтверджували необхідності здійснення постійного догляду за його дружиною.

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, де вказує про безпідставність тверджень відповідача та обґрунтованість позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною позивача.

Згідно з висновком №902 від 26.09.2024, за формою первинної облікової документації №080-4/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407, комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Хмельницького району" про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 рекомендована соціальна послуга як денний догляд, догляд вдома.

24.10.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи).

До вказаного рапорту позивач додав копії: паспорта та ідентифікаційного коду позивача; паспорта ОСОБА_2 ; свідоцтва про шлюб; довідки МСЕК серії 12ААГ №936948; довідки ЛКК КНП "ЦПМД Хмельницького району" від 26.09.2024.

Висновком від 26.10.2024 відповідач відмовив позивачу у звільненні з військової служби з огляду на те, що у висновку ЛКК зазначено потребу лише у денному або догляді вдома.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 1 частин 1, 2 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 2 частиною 6 Закону України №2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дію воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), в тому числі, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною з інвалідністю ІІ групи.

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходження військової служби та подав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з інвалідністю II групи.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Підставою для такої відмови стало, як зазначено у висновку відповідача, ненадання військовослужбовцем (позивачем) до рапорту про звільнення документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за дружиною з інвалідністю ІІ групи.

Як зазначалося вище, на підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби позивач надав копію висновку №902 від 26.09.2024 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Хмельницького району" про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 рекомендована соціальна послуга як денний догляд, догляд вдома.

При цьому, підпункт "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підставою для звільнення є саме необхідність здійснення постійного догляду.

Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку, наданого позивачем, немає.

Саме по собі поняття "догляд вдома" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

З огляду на відсутність у висновку №902 від 26.09.2024 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Хмельницького району" посилання про необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , суд погоджується з твердженнями відповідача, що позивач не надав доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наведений правовий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, який відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню у даній адміністративній справі.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права на повторне подання рапорту на звільнення у разі оформлення належних доказів на підтвердження права на звільнення з військової служби.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Інші доводи позивача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Я.В. Драновський