Справа № 380/30336/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/30336/23 пров. № А/857/22705/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого суддіШавеля Р. М.
суддів Бруновської Н. В.
Хобор Р. Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за наслідками апеляційного розгляду справи за позовом Головного управління ДПС у Львівській обл. до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про примусове стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 27.12.2023р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач Головне управління /ГУ/ ДПС у Львівській обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету суму податкового боргу в розмірі 156766 грн. 53 коп. (Т.1, а.с.1-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в письмовому провадженні) (Т.1, а.с.26-27).

26.04.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач подав уточнення позовних вимог, згідно яких просив стягнути з відповідача фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету суму податкового боргу в розмірі 54045 грн. 29 коп. (Т.1, а.с.234-236).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача Фізичної особи-підприємця /ФОП/ ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг в розмірі 54045 грн. 29 коп. (Т.1, а.с.254-260).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ФОП ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.1-7).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. в адміністративній справі № 380/30336/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ГУ ДПС у Львівській обл. до ФОП ОСОБА_1 про примусове стягнення податкового боргу, відмовлено; стягнуто на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській обл. судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3220 грн. (Т.2, а.с.70-75).

19.12.2024р. (згідно реєстраційної позначки суду першої інстанції 23.12.2024р.) відповідач ФОП ОСОБА_1 скерував за допомогою системи «Електронний суд» до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив прийняти додаткове рішення, яким стягнути на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 51700 грн. (Т.2, а.с.78-82).

26.12.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ГУ ДПС у Львівській обл. направив до апеляційного суду заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки розмір заявлених витрат є необґрунтованим та завищеним (Т.1, а.с.92-93).

Розгляд заяви здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви щодо винесення додаткової постанови та відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Виходячи з викладеного, колегія суддів підкреслює, що питання про судові витрати, в тому числі про стягнення витрат на правову допомогу, було вирішено під час винесення постанови апеляційного суду від 16.12.2024р.

Так, апеляційний суд вказав на те, що оскільки представником відповідача не подані докази понесення витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, тому правові підстави для стягнення останніх є відсутніми.

Покликання в апеляційній скарзі на представлення доказів понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення (Т.2, а.с.7) колегія суддів відхиляє, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.143 КАС України поважних причин неможливості надання таких доказів апеляційному суду не наведено.

В частині поданих на розгляд апеляційного суду документів разом із заявою від 19.12.2024р. колегія суддів зазначає про таке.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді апеляційної інстанції, в розмірі 51700 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги № 12/24 від 01.02.2024р., укладеного між відповідачем ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням /АО/ «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» (Т.2, а.с.84-86).

На підтвердження надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції відповідачем представлено копію вказаного договору, копію протоколу узгодження гонорару від 01.02.2024р. (Т.2, зворот а.с.86), копію акту приймання-передачі послуг № INV-000384 від 19.12.2024р. (Т.2, а.с.87 і на звороті), копію детального опису робіт від 19.12.2024р. (Т.2, а.с.88-89), копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1307736 від 01.02.2024р., виданого адвокату АО «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» Каблаку Ю.-І.П. (Т.2, а.с.90).

Між тим, аналіз представлених документів не дає можливості вважати їх належними доказами понесення відповідачем витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Згідно сформованою судовою практикою правової позиції підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, із цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

З представлених документів, а саме акту приймання-передачі послуг, детального опису робіт, які датовані 19.12.2024р., убачається, що вони оформлені після того, як апеляційний суд виніс постанову від 16.12.2024р. по справі.

За описаної ситуації суд апеляційної інстанції не міг вирішувати питання про відшкодування на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, на момент винесення постанови від 16.12.2024р., адже вимоги відповідача про їх відшкодування побудовані на обставинах, які набули об`єктивної форми після того, як апеляційний суд розглянув і задовольнив апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції вже вирішив питання про розподіл судових витрат в справі, приймаючи до уваги ту обставину, що сукупністю наданих до справи документів не підтверджено витрати на правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу), понесених під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст.139, 143, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 252, 311, ч.2 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), понесених під час розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. в адміністративній справі № 380/30336/23, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 24.01.2025р.