Справа № 260/7622/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 рокум. Ужгород№ 260/7622/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Аннишинця Миколи Васильовича (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Чижмаря, 32) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Аннишинця Миколи Васильовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.08.2024 року за № 73 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності в колгоспі «Карпати», реорганізованому в колективне агроторгове об`єднання «Карпати», реорганізованому в СТОВ «Карпати» з 24.09.1984 року по 02.08.1992 року, а також в дитсаді-яслях № 6 м. Хуст у періоди з 01.07.2000р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та здійснити призначення і виплату їй пенсії за віком з 21.06.2024 року - наступного дня після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.

25 листопада 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 11 грудня 2024 року відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

28 листопада 2024 року на виконання вимог суду, відповідачем 1 надано матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

06 грудня 2024 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд, керуючись статтями 44, 47 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу в розмірі її десяти місячних пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року як працівнику освіти.

16 грудня 2024 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 27 січня 2025 року. Прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 06 грудня 2024 року.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Згідно із записом № 1 трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_2 виданої Позивачці, останню прийнято в члени колгоспу і робочою в консервний цех в колгосп «Карпати» з 24.09.1984 року. Згідно із записами № 2 (стор.2-3) та № 4 (стор.6-7) виконаними в цій же трудовій книжці колгоспника Позивачку було звільнено з роботи в колгоспі «Карпати», реорганізованому в Колективне агроторгове сільськогосподарське об' єднання «Карпати» (КАТО «Карпати») з 26.02.19936 року за власним бажанням та виключено її з членів об`єднання. Згідно із записами № 3 (стор.4-5) та № 5 (стор.8-9) трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_2 Позивачку було прийнято на роботу в дитсадок- яслі № 6 в м. Хуст на посаду вихователя з 01.03.1993 року. Згідно із записом № 9 вказаної трудової книжки колгоспника Позивачка була звільнена з посади вихователя ДНЗ № 6 в м. Хуст порядком переведення її на посаду вчителя початкових класів 30ІІІ1-3 ступенів з естетичним вихованням. Звертає увагу суду на те, що всі наведені вище записи в трудовій книжці колгоспника серія НОМЕР_2 виданій позивачці про її (позивача) прийняття на роботу та звільнення з роботи виконані акуратно, кульковою ручкою, без перекреслень чи виправлень та містять посилання на накази та протоколи в графі «На підставі чого внесена запис» та записи про звільнення з роботи завірені підписом та печаткою, що відповідає як Інструкції № 58 від 29.07.93 p. та № 162 від 20.07.1974 року. Крім того, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника. Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

06 грудня 2024 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду вказаної заяви позивача та доданих до неї правовстановлюючих документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) № 73 від 20.08.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по віку, за відсутності необхідного страхового стажу - 31 року. Так, страховий стаж заявниці становить 30 років 03 місяці. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи у колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні; періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5; періоди догляду за дітьми до досягнення нею трьохрічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтва про народження відсутні позначки про отримання паспорту та відсутня інформація про факт виховання дітей до трьохрічного віку. Оскільки існуючі недоліки є суттєвими, то відповідно і неможливо зарахувати спірний періоду роботи ОСОБА_1 до її страхового стажу на підставі виключно даних трудових книжок. Водночас звертають увагу суду, що Головне управління до страхового стажу ОСОБА_1 враховано період роботи з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків ( ОК-5 міститься в матеріалах пенсійної справи). Звертають увагу суду, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розгляд заяви позивача не здійснювало, а тому і прав позивача на призначення пенсії не порушило. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області позбавлено фактичних та юридичних підстав з приводу надання обґрунтованих пояснень щодо відмови у призначенні пенсії, оскільки ГУ ПФУ в Закарпатській області не здійснювало розгляд заяви.

13 грудня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача 1, в якій зазначають, що у відповідачів не було і не має жодних правових підстав не зараховувати до страхового стажу Позивачки періоди її роботи в колгоспі «Карпати», реорганізованому в КАТО «Карпати», що в подальшому реорганізувалося в 2000 році в СТОВ «Карпати», за наявності відповідних записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 та наявності архівних довідок від 16.07.2024 року за № 07-04/872, № 07-04/871 та № 07-04/873. Звертаю увагу суду на те, що СТОВ «Карпати», яке є правонаступником КАТО «Карпати», яке в свою чергу утворено в результаті реорганізації колгоспу «Карпати» с. Рокосово Хустського району, припинило свою діяльність, про що Хустською районною державною адміністрацією Закарпатської області зроблено 21.05.2007 року запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №4000236. Щодо обов`язку сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, то законом такий обов`язок покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

16 грудня 2024 року відповідачем 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що до страхового стажу Позивача не зараховано: період роботи у колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні; періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формую ОК-5; періоди догляду за дітьми до досягнення нею трьохрічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтвах про народження відсутні позначки про отримання паспорту та відсутня інформація про факт виховання дітей до трьохрічного віку. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 73 від 20.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 року.

23 грудня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 2, в якій зазначає, що всі записи в трудовій книжці колгоспника серія НОМЕР_2 виданій позивачці про її (позивачки) прийняття на роботу та звільнення з роботи виконані акуратно, кульковою ручкою, без перекреслень чи виправлень та містять посилання на накази та протоколи в графі «На підставі чого внесена запис» та записи про звільнення з роботи завірені підписом та печаткою, що відповідає як Інструкції № 58 від 29.07.93 р., так і Інструкції № 162 від 20.07.1974 року. Крім того, застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

03 січня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 2 на уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що на день досягнення пенсійного віку Позивачка працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності і те, що вона має необхідний страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже має право на виплату їй грошової допомоги відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.2-6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 р. як працівниці освіти. Звертають увагу суду на те, що в заяві від 12.08.2024 року про призначення/перерахунок пенсії (заява міститься в сторін по справі та в матеріалах справи), адресованій Відповідачу1, позивачка ОСОБА_1 просить призначити їй пенсію по віку та одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ 1191 від 23.11.2011 як працівнику освіти.

06 січня 2025 року відповідачем 2 подано до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що органами ПФУ не розглянуто питання: віднесення посад, які займала позивачка, до навчальних закладах; передбачення цих посад, які займала позивачка, Переліком № 909; наявності необхідного спеціального стажу роботи; визначення права позивача на призначення грошової допомоги, та інше. Таким чином, вимога позивача в частині збільшення позовних вимог шляхом зобов`язання органу ПФУ призначити та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу в розмірі її десяти місячних пенсій згідно з постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 як працівнику освіти є передчасною, оскільки ці відомості не досліджувалися Пенсійним фондом. За доцільно додати, що позивач не зверталась до органів ПФУ з заявою про призначення грошової допомоги в розмірі її десяти місячних пенсій. Інші документи, які підтверджують ці обставини позивачем не надано, тому виключається належне підтвердження страхового та спеціального стажу, за поданими документами до заяви про призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 3179 про призначення пенсії за віком та одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ 1191 від 23 листопада 2011 року як працівнику освіти, (а.с. 61-62).

20 серпня 2024 року рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 73 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком., оскільки страховий стаж заявниці становить 30 років 3 місяці.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи у колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні;

- періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5;

- періоди догляду за дітьми до досягнення нею трьохрічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтвах про народження відсутні позначки про отримання паспорту та відсутня інформація про факт виховання дітей до трьохрічного віку, (а.с. 36).

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Щодо позовних вимог в частині зарахування періоду роботи у колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992, судом встановлено наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу є трудова книжка колгоспника.

Згідно із записами № 1-4 трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 24 вересня 1984 року по 26 лютого 1993 року працювала у колгоспі «Карпати», (а.с. 24).

Разом з тим, на сторінці 19 трудової книжки колгоспника міститься інформація щодо трудової участі в громадському господарстві, а саме: 1984 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 65; 1985 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 249; 1986 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 106; 1987 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 216; 1988 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 267; 1989 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 289; 1990 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 305; 1991 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 307; 1992 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 296; 1993 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 48, (а.с. 27).

Таким чином, позивачем в повній мірі виконано встановлені мінімуми трудової участі у 1985, 1987-1992 роках.

Однак, судом встановлено, що позивачем до заяви про призначення /перерахунок пенсії від 12 серпня 2024 року не надано до пенсійного органу трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , а відтак Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не могло встановити відпрацьовані трудодні у колгоспі «Карпати».

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності в колгоспі «Карпати».

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на те, що вона не позбавлена можливості повторно звернутися до ГУ ПФУ в Закарпатській області та надати необхідні документи для зарахування такого періоду до її страхового стажу.

Крім того, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надала підтверджуючу довідку ДНЗ (Ясла-садок) № 6 «Ластівочка» № 41 від 20 червня 2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Хустському дитсадку - яслах № 6 на посаді вихователя з 01 березня 1993 року по 16 серпня 2004 року, (а.с. 66).

Таким чином, періоди роботи позивача з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р., оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5, необхідно зарахувати до страхового стажу позивача, так як відсутність відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказані періоди трудової діяльності позивача не може слугувати правовою підставою для відмови позивачу у зарахуванні вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу який дає право на призначення пенсії за віком в зв`язку з тим, що обов`язок по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцями та обов`язок своєчасної реєстрації роботодавців у пенсійних органах в якості платників страхових внесків, покладений на роботодавців які є страхувальниками осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах та платниками таких внесків, а контроль за повнотою та своєчасністю страхових внесків покладений на уповноважені контролюючі органи відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії №73 від 20 серпня 2024 року діяло у супереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р., то сукупний страховий стаж позивача становить понад 31 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивача про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Одеській області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Оскільки, позивач досягнула 60 роки 20 червня 1964 року, та із заявою про призначення пенсії звернулася 12 серпня 2024 року, тобто у межах строку визначеного пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058, то призначення пенсії має відбутися з 21 червня 2024 року.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 20 серпня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначених статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоди роботи з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 21 червня 2024 року.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу в розмірі її десяти місячних пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року як працівнику освіти, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону №1788 передбачені окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» цієї статті).

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку, такий визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені:

- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»;

- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до пункту 5 Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з пунктом 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ДНЗ (Ясла-садок) № 6 «Ластівочка» № 41 від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 дійсно працювала в Хустському дитсадку - яслах № 6 на посаді вихователя з 01 березня 1993 року по 16 серпня 2004 року, (а.с. 66), а відповідно до довідки Хустської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 6 від 28 червня 2024 року № 02-13/56 ОСОБА_1 працює в Хустській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 6 на посаді вчителя початкових класів з 16 серпня 2004 року по теперішній час, (а.с. 67).

Отже, трудова діяльність позивача на посадах в закладах освіти підтверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Підстав вважати наведені в довідак відомості недостовірними відповідачем не наведено.

Проте суд вважає обґрунтування відповідача щодо передчасності даної позовної вимоги безпідставними, оскільки 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 3179 про призначення пенсії за віком та одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ 1191 від 23 листопада 2011 року як працівнику освіти, (а.с. 61-62).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується квитанцією від 18 жовтня 2024 року № , (а.с. 16).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений судовий збір за квитанцією від 05 грудня 2024 року № не підлягає стягненню, оскільки такий не зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139,229, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника Аннишинця Миколи Васильовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 20 серпня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоди роботи з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та призначити пенсію за віком, згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 21 червня 2024 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривня 40 коп.) сплаченого судового збору.

6. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 січня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль