Справа № 320/21169/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року справа № 320/21169/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: 26.12.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві) (правонаступник - Печерський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власюк Світлани Віталіївни від 08.01.2013 ВП НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 130 012,50 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 визначено склад суду: головуючий суддя Кушнова А.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки виконавче провадження відкрито 20.06.2012, до даних правовідносин слід застосовувати редакцію статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла до 28.08.2018 та передбачала стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від фактично стягненої суми.

Позивач зазначає, що при поверненні виконавчого документа стягувачу з нього кошти не стягувались, виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Витребувано від відповідача: копію Положення про Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ); копії всіх матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_2; письмові пояснення щодо способу відправки позивачу оскаржуваної постанови, докази направлення позивачу та отримання позивачем постанови від 08.01.2013 ВП НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

У вказаній ухвалі суд зазначив, що клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору буде вирішено судом після отримання від відповідача відповідних доказів у справі, зокрема, доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови.

04.12.2024 відповідач через підсистему Електронний суд направив на адресу Київського окружного адміністративного суду клопотання, яким повідомив, що згідно пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № НОМЕР_3 завершено та знищено за строками зберігання. Вказане клопотання відповідача зареєстровано судом 09.12.2024.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого напису від 27.03.2012 № 2208, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації у розмірі 1 300 124,98 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадженні є позивач.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світлани Віталіївни від 20.06.2012 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису №2208, виданого 27.03.2012 приватним нотаріусом КМНО Літвійчук І.А. про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 1 300 124,98 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світлани Віталіївни від 20.06.2012 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

08.01.2013 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світланою Віталіївною у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв`язку із надходженням до відділу 25.12.2012 заяви стягувача про повернення виконавчого документу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

08.01.2013 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світлани Віталіївни у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 130012,50 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 20.06.2012 та постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 08.01.2013, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначались Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Згідно з ч.2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За ч. 1 статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення від повідних строків розпочинає примусове виконання рішення

Статтею 28 Закону №606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Суд відхиляє доводи позивача, що до даних правовідносин слід застосовувати редакцію статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла до 28.08.2018, оскільки оскаржувана постанова від 08.01.2013 прийнята відповідно до норм Закону № 606-XIV, які діяли на той час.

Щодо посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, суд не приймає її до уваги, оскільки спір у вказаній справі відмінний від спору, який виник у даній справі.

Так, у згаданому судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Тобто, у справі № 2540/3203/18 Велика Палата Верховного Суду дала оцінку правовідносинам, які виникли у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами ч. 2 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону.

Суд звертає увагу, що правовідносини у справі № 320/21169/24 виникли до прийняття Закону № 1404-VIII на момент дії Закону № 606-XIV, нормами статті 28 якого було визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та у постанові від 16.06.2021 у справі №904/5726/19 зробила правовий висновок, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу novit curia (суд знає закон). Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Враховуючи наведене вище та вимоги законодавства, суд, при вирішенні даного спору між сторонами, керується принципом novit curia (суд знає закон).

Аналіз норм Закону №606-XIVвказує на те, що у разі добровільного невиконання боржником судового рішення у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем розпочинається процедура примусового виконання та виноситься постанова про стягнення виконавчого збору. Також, виконавчий збір стягується з боржника у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.

Суд зазначає, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Судом витребовувались від відповідача матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_3, проте у наданих матеріалах відсутні відомості щодо направлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2012.

Законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, покладено на державного виконавця обов`язок надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 16.08.2019 року по справі № 520/987/19.

З урахуванням наведеного, у державного виконавця не було правових підстав приймати оскаржену постанову від 08.01.2013, оскільки ненаправлення постанови про відкриття виконавчого провадження є обставиною, що створює перешкоди чи позбавляє боржника можливості добровільно виконати рішення суду на будь-якій стадії виконавчого провадження та подати державному виконавцю докази такого виконання.

Підсумовуючи вищенаведене та обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 08.01.2013 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 130 012,50 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 26.12.2023 № 68123013, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Власюк Світлани Віталіївни від 08.01.2013 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Суддя Кушнова А.О.