Справа № 308/17801/24
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі учасників справи:

представника позивача: Вовканич А.

представник відповідача Кондратенко Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород матеріали адміністративного позову представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенко Дениса Володимировича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення,-

встановив:

01 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко Д.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення серії ЕНА №3317905 від 22 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов мотивує тим, 22 жовтня 2024 року поліцейський 2 взводу 2 роти патрульної поліції УПП у Закарпатській області ДПП Кипилою С.С. було винесено постанову ЕНА №3317905 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту постанови, (далі мовою оригінала) «22.10.2024 року о 13-04 годин керував транспортним засобом зі швидкістю 93 км/год. в зоні дії знаку 3.29, при цьому перевищив встановлену швидкості руху на 23 км/год. Швидкість вимірювалась Trucam TC008427, чим порушив п.12.9б ПДР».

Представник позивача зазначає, що при складанні постанови Кипила С.С. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі,крім того позбавив Кондратенко Н.Г. можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. також порушив вимоги щодо процедури оформлення справи, а саме проігнорував порядок встановлений ч.5 ст.258 КУпАП щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, крім того зазначає, що постанова складена за відсутності підстав для її складання, належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, в постанові вказані певні додатки, які ОСОБА_1 не були надані.

Враховуючи вищевказане, позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №3317905 від 22.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУПАП та закрити провадження в адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

14 листопада 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення ч.1 ст.122 КУпАП, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів були дотримані. Постанова обґрунтована та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Зазначив, що 22 жовтня 2024 року під час несення служби екіпажем управління патрульної поліції в Закарпатській області на 801 кілометрі автомобільної дороги М-06 "Київ - Чоп" поліцейським роти № 2 УПП в Закарпатській області Кипилою С.С. було виявлено транспортний засіб марки Mazda MX - 30 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що рухався з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху на 23 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год), а саме рухався зі швидкістю 93 км/год при дозволеній 70 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9.б ПДР України. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ознаками ч.1 ст. 122 КУпАП скоєного Позивачем, інспектор з`ясував всі обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю склав на Позивача постанову серї ЕНА № 3317905.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, тобто без триноги.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Крім того, на аргумент позивача про відсутність на даній ділянці дороги дорожнього знаку 5.70 (зміна схеми рузу) немає ніякого відношення до обставин та предмета даної справи, представник відповідача зазначає, що координати GPS місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 008427 є 48°33'01.7MN 22°22'47.0 "Е, що вказують про його місцезнаходження в межах дії дорожнього знаку 3.29 (70 км/год.).

Також зазначає, що розгляд справи проводився відкрито за місцем знаходження позивача на момент зупинки транспортного засобу, а саме на 801 кілометрі автомобільної дороги М-06 "Київ - Чоп" у присутності позивача, що підтверджується відеозаписом.

Представник відповідача, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заву без задоволення.

10 січня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого зазначає, що докази фіксації правопорушення не відповідають вимогам ст.99 КАС України, також містяться розбіжності у часі більше 80 секунд, а саме в постанові зазначано, що правопорушення скоєно 22 жовтня 2024 року о 13:04:36, разом з тим на паперовій копії електронного файлу із зображенням авто час фіксування швидкості 13:03:16. Крім того відсутні докази керування автомобілем Mazda MX-30 позивачем ОСОБА_1 та керування таким в межах дії дорожнього знаку 3.29, яким встановлено обмеження швидкості 70 км/год., використання TruCAM є незаконним, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04 листопада 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області адміністративний позов було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

14 листопада 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у вказаній справі відкрито провадження із викликом (повідомленням) сторін.

В судовому засіданні 27 січня 2025 року:

- позивач з`явився, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні до викладених у поданих ним позовній заяві та запереченні на відзив.

- представник відповідача відносно задоволення позову заперечила, посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом встановлено, 22 жовтня 2024 року під час несення служби екіпажем управління патрульної поліції в Закарпатській області на 801 кілометрі автомобільної дороги М-06 "Київ - Чоп" поліцейським роти № 2 УПП в Закарпатській області Кипилою С.С. було виявлено транспортний засіб марки Mazda MX - 30 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що рухався з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху на 23 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальнох швидкості руху 70 км/год), а саме рухався зі швидкістю 93 км/год при дозволеній 70 км/год, чим порушив вимоги п.12.9.б ПДР України, що є порушенням ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 12.9.б ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо тверджень позивача, що прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, то суд зазначає наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 року № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Суд вважає недоцільним посилання позивача на те, що прилад TruCam не може застосовуватися працівниками поліції.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку.

Суд звертає увагу, на тому що згідно інформації ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

При цьому наголошує що у ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» було внесено ряд змін, якими усунуто колізійність чинного законодавства. Так ч.2 ст.40 вказаного вище Закону сформульована наступним чином: «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці».

Зі змісту даної норми чітко зрозуміло що вона стосується виключно приладів змонтованих/розміщених, тобто тих які стаціонарно змонтовані і працюють в автоматичному режимі.

Однак, слід зазначити, що диспозиція ч.1 ст.40 вказаного Закону дозволяє використовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (яким є прилад TruCam LTI 20/20).

Окрім того, як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Щодо відсутності попереджувального знаку про здійснення відео чи фото фіксації контролю швидкості, суд зазначає наступне.

Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби контролю за дотриманням дорожнього руху в частині порушення норм швидкісного режиму.

Згідно ПДР України знак 5.76 позначає «Автоматичну відеофіксацію порушень Правил дорожнього руху».

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у Позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 13.09.2017 по справі № 285/345/17 зазначив, що сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР. оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи (погодні умови, освітлення, тощо) так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність увалено спостерігати за нею).

Разом з тим, фіксація порушення ПДР Кондратенко Н.Г. здійснювалась в ручному режимі, таким чином чинний ПДР не містить обов`язкової вимоги щодо позначення місць контролю за швидкісним режимом в ручному режимі спеціальними дорожніми знаками, така вимога є виключно до автоматичної відеофіксації порушень ПДР.

Щодо посилання позивача про недоведеність розташування знаку 3.29 на шляху прямування згідно з вимогами п.8.2-1 ПДР, суд зазначає наступне.

Пунктом п.8-2 ПДР України передбачено, що дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Абзацом 9 та 12 пункту 3.43 розділу 33 ПДР України визначено, що зона дії знаків 3.1-3.15,3.19-3.21,3.25,3.27,3.29,3.33-3.37- від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення(прилягання)з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Щодо інших заперечень позивача, суд зазначає, що такі є недоведеними та не спростовують обставин викладених в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а є виключно способом уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.

Наявність вказаного знаку, підтверджується долученим до матеріалів справи відеофайлом, з якого чітко вбачається відрізок дороги та наявність знаку, сумнівів, що вказана ділянка дороги є тою самою, на якій було зупинено ОСОБА_1 у суду не має.

Щодо складання протоколу.

Згідно ст. 254 КУпАП - про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП розглядається органом національної поліції.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Під час розгляду справи Позивач не оспорювала постанову про адміністративне правопорушення, поставила на ній підпис, що підтверджується відеозаписом.

Жодних інших порушень під час розгляду адміністративної справи, зі сторони працівника поліції, судом не встановлено.

А тому, суд вважає, що відповідно до статтей 14-2, 279-3 КУпАП, представником відповідача правомірно складено постанову саме відносно позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що відповідач діяв у порядку, передбаченому процесуальним законом, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови серія ЕНА № 3317905 від 22 жовтня 2024 року за ч.1 ст.122 КУпАП, а від так у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 293 КАС України, ст.122, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенко Дениса Володимировича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дегтяренко К.С.