Справа № 580/7879/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року справа № 580/7879/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.06.2024 № 11 про відмову в призначені пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» в м. Маріуполь з 01.07.1985 по 01.07.1996 згідно показів допитаних територіальними органами пенсійного фонду свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком з 17.06.2024.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що після закінчення в червні 1985 року інституту по направленню працювала інженером виробничого відділу тресту «Ждановжилстрой» м. Жданов (у подальшому Маріуполь) з 01.07.1985 по липень 1996 року, її трудова книжка знаходилась на підприємстві останнього місця роботи в м. Маріуполь і була знищена під час бойових дій у березні 2022 року.

Позивач неодноразово зверталась із заявами про призначення пенсії за віком, проте рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

17.06.2024 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 11 від 26.06.2024 було встановлено, що її страховий стаж становить 22 роки 9 місяців 10 днів. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 29.07.1985 по 05.06.1991, з 17.06.1991 по 15.07.1996 згідно показань свідків, оскільки документально не підтверджено розташування підприємства на тимчасово окупованій території або знищено внаслідок воєнних дій та відсутнє рішення комісії про підтвердження трудового стажу.

Позивач зазначає, що отримання додаткової інформації щодо збереження документів або отримання довідок про періоди її роботи в тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой», яке знаходилось у м. Маріуполь, є неможливим, оскільки з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. Також відповідно до відповіді Комунальної установи «Трудовий архів м. Маріуполя» від 17.04.2024 №12 документи, які знаходились на зберіганні в КУ «Трудовий архів м. Маріуполя» залишились на тимчасово окупованій території України.

Разом з тим, відповідно до відомостей до акту опитування свідка ОСОБА_5 від 14.05.2024 останній повідомив, що позивач працювала інженером виробничого відділу разом з ним в тресті «Ждановжилстой» в період часу з 27.07.1985 по 05.06.1991, а в подальшому з 17.06.1991 по липень 1996 співпрацювала з ним в одній галузі будівництва (свідок працював в управлінні капітального будівництва м. Маріуполь), що підтверджується даними його трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно з даними акту опитування свідка ОСОБА_3 за травень 2024 року останній повідомив, що співпрацював з інженером виробничого відділу тресту «Ждановжилстрой» ОСОБА_1 в системі Державного комітету з містобудування і архітектури України на єдиного замовника в м. Маріуполь «Управління капітального будівництва» в період часу з 01.07.1985 по 09.10.1989 року в будівельно-монтажному тресті «Гражданжилстрой» («Ждановжилстрой») з 10.10.1989 року по липень 1996 року в суміжній проектній організації АП «Маріупольгражданпроект» Жданівський філіал інституту «Донбассстройпроект», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 .

Також згідно акту опису свідка ОСОБА_2 від 19.07.2024 слідує, що позивач працювала з липня 1985 року по липень 10996 року на посаді інженера виробничого відділу треста «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой», що засвідчується даними його трудової книжки НОМЕР_3 , який в той час працював на посаді майстра з 13.08.1985 по 08.04.1996.

Окремо страховий стаж роботи позивача в тресті «Ждановжилстрой» додатково підтверджується розрахунковими листами із виплати заробітної плати позивача.

Позивач зазначає, що територіальні органи Пенсійного фонду України, зокрема і відповідач не обгрунтували рішення про відмову у призначенні пенсії, чому саме ними не були взяті до уваги акти опитування свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині періоду їх спільної з позивачем трудової діяльності в тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» та в суміжних організаціях однієї галузі будівництва України в м. Маріуполь.

При цьому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області була допущена протиправна бездіяльність у зарахуванні страхового стажу позивача в тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» з урахуванням наведених вище показань свідків з огляду лише на те, що нею документально не підтверджено розташування підприємства на тимчасово окупованій території або знищено внаслідок воєнних дій та відсутнє рішення комісії.

Позивач вважає протиправним незарахування до її страхового стажу періодів роботи в тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» з 01.07.1985 по 01.07.1996 згідно показів допитаних територіальними органами Пенсійного фонду України свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та просить скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.06.2024 №11.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 02.09.2024, зазначив, що Відповідно до Порядку затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №123/13105 (далі Порядок №18-1) підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, комісії створених при головних управліннях Пенсійного фонду України (далі - Комісії).

За результатами розгляду документів до страхового стажу Позивача не зараховано періоди трудової діяльності: з 01.07.1985 по 01.07.1996, згідно показанням свідків, оскільки документально не підтверджено розташування підприємства на тимчасово окупованій території або знищено внаслідок воєнних (бойових) дій та відсутнє рішення Комісії.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб зараховані періоди трудової діяльності.

Таким чином, підтверджено належними документами страховий стаж 22 роки 09 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому у призначенні пенсії відмовлено через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

Позивач матиме право на пенсійну виплату з 19.07.2028, або при підтвердженні необхідного страхового стажу.

Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Управління 26.06.2024, винесено рішення про відмову у призначення пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

З вказаних підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 14.08.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 02.09.2024 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення співвідповідача в адміністративній справі № 580/7879/24 відмовлено.

З`ясувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки від 08.04.2022 №7102-взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання / НОМЕР_4 АДРЕСА_2 .

27.07.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивач подала заяву про підтвердження стажу роботи з липня 1985 року до липня 1995 року показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за відсутності трудової книжки, оскільки її трудова книжка знаходилась на підприємстві останнього місця роботи в м. Маріуполь і була знищена під час бойових дій у березні 2022 року.

Заява від 27.07.2023 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та було прийнято рішення №11 від 04.08.2023 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу; страховий стаж позивача становить 22 роки 9 місяців 10 днів; не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 31.07.1995 згідно акту опитування свідків від 27.07.2023, оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення Комісії з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (а.с. 14).

Згідно листа від 13.10.2023 №2300-0204-8/68236 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повернуло позивачці документи, які були направлені нею на комісію з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, без виконання, у зв`язку з тим, що не була надана трудова книжка (а.с. 16).

26.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про підтвердження стажу роботи свідками, у відповідь на яку Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 03.04.2024 №4947-5056/Г-02/08-2300/24 роз`яснило, що розгляд документів Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, можливий лише за умови надання оригіналу трудової книжки (а.с.26-28).

17.04.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про підтвердження стажу роботи за відсутності трудової книжки, яка була знищена в м. Маріуполь під час бойових дій в березні 2022 року, у якій вказала свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , яка була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та було прийнято рішення №11 від 25.04.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу; страховий стаж становить 24 роки 9 місяців 14 днів; зараховано до стажу роботи періоди з 29.07.1985 по 15.10.1985 та з 15.07.1987 по 05.06.1991.

28.05.2024 позивач втретє звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою вх. №7417, про призначення пенсії за віком, яка була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та було прийнято рішення №11 від 05.06.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу; страховий стаж становить 24 роки 9 місяців 14 днів; не зараховано період роботи з 16.10.1985 по 14.07.1987 та з 06.06.1991 по 07.1996 на підставі актів опитування свідків, оскільки заявницею в заяві про підтвердження спільних періодів роботи не зазначено, у які саме періоди роботи вона працювала спільно зі свідками та на якому підприємстві була спільна робота. згідно акту опитування свідків від 27.07.2023, оскільки в матеріалах справи відсутнє рішення Комісії з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.

17.06.2024 позивач вчетверте звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої були долучені:

- заява про підтвердження стажу роботи при відсутності трудової книжки від 17.04.2024, у якій були зазначені свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ;

- акт опитування свідка ОСОБА_3 від 14.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_2 ;

- акт оопиту свідка ОСОБА_4 від 14.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_4 НОМЕР_1 ;

- акт опитування свідка ОСОБА_6 №1 від 01.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_6 НОМЕР_5 ;

- копії заяв позивачки від 17.06.2024 про проведення актів опитування свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заява від 17.06.2024 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та було прийнято рішення №11 від 26.06.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу; страховий стаж становить 22 роки 9 місяців 14 днів; не зараховано періоди трудової діяльності з 29.07.1985 по 05.06.1991 та з 17.06.1991 по 15.07.1996 згідно з показанням свідків, оскільки документально не підтверджено розташування підприємства на тимчасово окупованій території або знищено внаслідок воєнних дій та відсутнє рішення Комісії (а.с. 38-39).

Не погодуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №11 від 26.06.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-Х11 (далі Закон №1788-Х11) було передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону №1788-Х11 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно статті 62 Закону №1788-Х11 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-1V (далі Закон № 1058).

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-1V страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 вказаної статті).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 вказаної статті).

Отже трудовий стаж до запровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється відповідно записів у трудовій книжці.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років. Вказана обставина не є спірною.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування », у разі відсутності страхового стажу передбаченого частиною І цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 23 років.

Відповідно до п. 3 статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 ст. 26 Закону № 1058 наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що позивачка досягла пенсійного віку 60 років та відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №11 від 26.06.2024 про відмову у призначенні пенсії її страховий стаж становить 22 роки 9 місяців 14 днів; не зараховано періоди трудової діяльності з 29.07.1985 по 05.06.1991 та з 17.06.1991 по 15.07.1996 згідно з показанням свідків, оскільки документально не підтверджено розташування підприємства на тимчасово окупованій території або знищено внаслідок воєнних дій та відсутнє рішення Комісії (а.с. 38-39).

Отже як зазначено у позовній заяві спірним у цій справі є зарахування до стажу роботи позивачки періоду роботи у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» (м. Маріуполь) з 01.07.1985 по 01.07.1996 на підставі показань свідків у зв`язку з відсутністю трудової книжки.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17-1 Порядку №637 передбачено, що у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1058 від 27.09.2022 пункт 18 Порядку №637 доповнений абзацом 2, яким передбачено, що у такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №123/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (далі Порядок №18-1).

Згідно пункту 1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пункту 2 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема, у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Згідно пункту 3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, створених при головних управліннях Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 11 Порядку №18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Згідно пункту 12 Порядку №18-1 територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, територіальний орган Пенсійного фонду України запрошує та опитує свідка.

Якщо свідок проживає (перебуває) в іншій адміністративно-територіальній одиниці України, ніж та, в якій проживає (перебуває) заявник, територіальний орган Пенсійного фонду України звертається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (перебування) свідка для його опитування.

Результати опитування свідка оформляються Актом опитування свідка (додаток 3).

Акт опитування свідка та завірені територіальним органом Пенсійного фонду України копії документів про його роботу за час, щодо якого він підтверджує роботу заявника, протягом трьох робочих днів з дня опитування надсилаються до територіального органу Пенсійного фонду України, який надіслав запит.

За змістом вказаних приписів Порядку №18-1 комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, створені при головних управліннях Пенсійного фонду України, підтверджують стаж роботи осіб, які працювали у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи, за умови надання такими особами трудової книжки.

Водночас після доповнення постановою Кабінету Міністрів України № 1058 від 27.09.2022 пункту 18 Порядку №637 Порядком №18-1 щодо зарахування до стажу роботи періодів роботи на окупованих територіях України до 01.01.2004 на підставі показань свідків за відсутності трудової книжки відповідні зміни до Порядку №18-1 внесені не були, а отже не був врегульований порядок підтвердження трудового стажу осіб, які працювали на окупованих територіях до 01.01.2004, за відсутності трудової книжки, до цього часу.

Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).

Так, у справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Відтак, у разі, коли позивач подала всі документи, необхідні для призначення пенсії за віком та зарахування до стажу роботи періодів роботи на окупованих територіях у м. Маріуполь з 01.07.1985 по 01.07.1996 у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой», а саме: заяву про призначення пенсії за віком від 17.06.2024 заяву про підтвердження стажу роботи при відсутності трудової книжки від 17.04.2024, у якій були зазначені свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ; акт опитування свідка ОСОБА_3 від 14.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_3 НОМЕР_2 ; акт опиту свідка ОСОБА_4 від 14.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_4 НОМЕР_1 ; акт опитування свідка ОСОБА_6 №1 від 01.05.2024; копія трудової книжки ОСОБА_6 НОМЕР_5 та копії заяв позивачки від 17.06.2024 про проведення актів опитування свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, створена при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язана була розглянути заяву позивачки про підтвердження стажу роботи до 01.01.2004 показаннями свідків відповідно до Порядку №637 та Порядку №18-1.

Отже відповідач щодо розгляду заяви позивачки від 17.04.2024 про підтвердження стажу роботи показаннями свідків за відсутності трудової книжки допустив бездіяльність щодо розгляду вказаної заяви, а відтак доводи про відсутність рішення комісії як підстава для відмови у призначенні пенсії є необгрунтованими.

Щодо доводів відповідача, що документально не підтверджено розташування підприємства на окупованій території, то обставина щодо перейменування м. Жданов на м. Маріуполь є загальновідомою, тому доводи відповідача в цій частині є необгрунтованими.

Щодо доводів відповідача про непідтвердження знищення внаслідок воєнних (бойових) дій, то відповідно до абзацу 2 пункту 18 Порядку №637 показаннями двох свідків за наявності у них документів про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, підтверджується стаж роботи:

за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),

а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Тобто умова щодо пошкодження чи знищення майна не стосується підприємств, установ, організацій або їх правонаступники, що розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надавши оцінку встановленим у справі обставинам суд зазначає, що оскаржуване рішення від 26.06.2024 №11 прийнято необгрунтовано, нерозсудливо та непропорційно, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У справі, що розглядається, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення від 26.06.2024 №11 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача розглянути заяву позивачки від 17.06.2024 про зарахування до страхового стажу періоду роботи у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» в м. Маріуполь з 01.07.1985 по 01.07.1996 згідно показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії та прийняти рішення щодо зарахування стажу чи відмову у зарахуванні, а також повторно розглянути заяву позивачки від 17.04.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення пенсії за віком чи про відмову у призначенні пенсії за віком.

Щодо свідка ОСОБА_2 , то позивачка до заяви про призначення пенсії за віком акт опитування вказаного свідка не додала.

Також суд зазначає, що позивачка посилається на розрахункові листи по заробітній платі, проте до заяв від 17.04.2024 їх не додала.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати до стажу роботи періоду роботи у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» в м. Маріуполь з 01.07.1985 по 01.07.1996 згідно показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком з 17.06.2024, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вищезазначених приписів повноваження щодо зарахування до стажу роботи періодів роботи на підставі показань свідків належать комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області.

Натомість суди перевірять, чи прийняті рішення відповідають вимогам, передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України.

Оскільки заява позивачки від 17.06.2024 про зарахування до стажу періодів роботи на підставі показань свідків комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області не розглядалась, вказані позовні вимоги є передчасними.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За приписами статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією на переказ готівки №3 від 08.08.2024, а отже на відповідача покладаються судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.06.2024 №11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 17.06.2024 про зарахування до стажу періоду роботи у тресті «Ждановжилстрой» комбінату «Ждановстрой» в м. Маріуполь з 01.07.1985 по 01.07.1996 згідно показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, та прийняти рішення щодо зарахування стажу чи відмову у зарахуванні стажу роботи на підставі показань свідків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 17.04.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення про призначення пенсії за віком чи про відмову у призначенні пенсії за віком.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 січня 2025 року.

Суддя Алла РУДЕНКО