Справа № 160/19587/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування ОСОБА_1 в пільговий стаж за списком №1 періоди роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998 ОСОБА_1 в ПАТ «Донецький коксохімічний завод ім. С.М. Кірова» (який в 1996 році перетворено на ВАТ «Донецьккокс»), з 15.12.2015 по 14.03.2016 в ПАТ «Донецьккокс», а з 16.11.2016 по 28.02.2017 ОСОБА_1 в ПрАТ «Макіївкокс»;
-зобов?язати Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж за списком №1 за періоди роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998 ОСОБА_1 в ПАТ «Донецький коксохімічний завод iм. С.М. Кірова» (який в 1996 році перетворено на ВАТ «Донецьккокс»), з 15.12.2015 по 14.03.2016 в ПАТ «Донецьккокс», а з 16.11.2016 по 28.02.2017 ОСОБА_1 в ПрАТ «Макіївкокс»;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «а», ч. 1, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.06.2024 року.
Цією ж ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 , в тому числі пільгового, станом на дату звернення за призначенням пенсії (28.05.2024).
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні, зважаючи на наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.05.2024. 04.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо пенсійного забезпечення. Листом від 11.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь та повідомлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998, з 15.12.2015 по 14.03.2016, з 16.11.2016 по 28.02.2017 у зв`язку з відсутністю підтвердження про пільгову роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається лише на трудову книжку. Проте, в трудовій книжці позивача жодних записів, що дані періоди роботи відносяться до пільгових (Список №1 чи Список №2, розділ, підрозділ, виробництво, тощо) не зазначено. Відповідно до записів трудової книжки від 01.07.2006 серії НОМЕР_2 позивач працював в період з 15.11.1993 по 10.03.2016 в ПАТ «Донецький коксохімічний завод ім. С.М. Кірова», який реорганізовано в ПАТ «Донецьккокс», та з 16.11.2006 по 28.02.2017 в ПрАТ «Макіївкокс». Зважаючи на записи трудової книжки, позивач хибно просить зарахувати період роботи з 15.12.2015 по 14.03.2016, оскільки він по 14.03.2016 не працював, а працював по 10.03.2016. Позивач, як доказ надає уточнюючу довідку від 19.04.2016 №116, видану ПАТ «Донецьккокс», однак в пільговій довідці від 19.04.2016 № 116 не підтверджено період роботи з 15.12.2015 по 10.03.2016. Також, позивачем було надано уточнюючу довідку від 12.07.2023, видану Філіал №4 «Макіївкокс`ДНР. Довідка про підтвердження пільгового стажу позивача та інші документи, що видані після28.11.2014 та засвідчені фіктивним квазідержавним утворенням терористичного угрупування - Донецькою народною республікою, відповідно, дані документи не можуть вважатися належними документами та не підлягають розгляду. Враховуючи дані форми ОК (відомості по спеціальному стажу) позивача вбачається, що страхувальник зазначав код підстави для обліку спецстажу у спірний період виключно ЗП3013А1, що відноситься до Списку №1 відповідно. Також відповідач зазначає, що в межах повноважень визначених п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, здійснити перевірку відомостей, зазначених у довідках неможливо.
До відзиву відповідачем долучено витребувані докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
28.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно з розпискою-повідомленням до заяви від 28.05.2024 за вх.№2106 позивачем долучено копії наступних документів: військовий квиток; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; диплом; довідка із СПОВ про заробітну плату; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників - №55-834, №116, №05-1/20/, №012-169; заява про призначення пенсії; зава про спосіб виплати пенсії; трудова книжка.
Заяву позивача від 28.05.2024 розглянуто та з 07.05.2024 призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 (умови призначення: п.2 ч.1 Закон №1058-ІV,ст. 13а Закон №1788-ХІІ).
з 01.01.1999 по 31.12.2003 Список №1 05 років 0 місяців 0 днів;
з 01.01.2004 по 03.09.2014 Список №1 10 років 08 місяців 03 дні;
з 01.10.2014 по 12.02.2015 Список №1 0 років 04 місяців 12 днів;
з 01.03.2015 по 14.03.2015 Список №1 0 років 0 місяців 14 днів;
з 01.04.2015 по 14.12.2015 Список №1 0 років 08 місяців 14 днів;
з 15.03.2016 по 31.08.2016 Список №1 0 років 05 місяців 17 днів;
з 01.09.2016 по 25.09.2016 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 0 місяців 25 днів;
з 01.10.2016 по 15.11.2016 ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 0 років 01 місяць15 днів;
з 23.02.2021 по 29.06.2021 Список №1 0 років 04 місяці 07 днів;
з 01.12.2021 по 07.12.2021 Список №1 0 років 0 місяців 07 днів;
з 17.03.2022 по 07.04.2022 Список №1 0 років 0 місяців 21 день;
з 01.06.2022 по 15.06.2022 Список №1 0 років 0 місяців 15 днів;
з 01.08.2022 по 02.09.2022 Список №1 0 років 01 місяць 02 дні;
з 05.09.2022 по 10.09.2022 Список №1 0 років 0 місяців 06 днів;
з 13.09.2022 по 30.09.2022 Список №1 0 років 0 місяців 18 днів;
з 02.10.2022 по 08.10.2022 Список №1 0 років 0 місяців 07 днів;
з 10.01.2022 по 01.11.2022 Список №1 0 років 0 місяців 22 дні;
з 09.05.2023 по 15.05.2023 Список №1 0 років 0 місяців 07 днів;
з 17.05.2023 по 03.10.2023 Список №1 0 років 04 місяці 17 днів;
з 06.10.2023 по 03.12.2023 Список №1 0 років 01 місяць 28 днів;
з 07.12.2023 по 21.12.2023 Список №1 0 років 0 місяців 15 днів;
з 23.12.2023 по 31.03.2024 Список №1 0 років 03 місяці 09 днів.
04.07.2024 представник позивача адвокат Гаврилов Д.О. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію щодо підстав незарахування до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи позивача з 1993 по 31.12.1998, з 15.12.2015 по 14.03.2016, з 16.11.2016 по 28.02.2017.
Листом від 11.07.2024 №0400-010307-8/144572Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено, що по заяві від 28.05.2024 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Періоди роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998, з 15.12.2015 по 14.03.2016, з 16.11.2016 по 28.02.2017 в ПАТ «Єнакіївський коксохімпром» не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 у зв`язку з відсутністю інформації про пільгову роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Не погодившись з незарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998, з 15.12.2015 по 14.03.2016 та з 16.11.2016 по 28.02.2017, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої та другої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
При цьому, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 року по 25.01.1991 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
У період з 26.01.1991 року по 10.03.1994 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.
З 11.03.1994 року по 16.01.2003 року вже діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
У період з 17.01.2003 року по 24.06.2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Починаючи з 03.08.2016 року, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачеві призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV з 07.05.2024.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 15.11.1993 по 31.12.1998, з 15.12.2015 по 14.03.2016 та з 16.11.2016 по 28.02.2017.
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.2006, позивач у спірні періоди працював:
-з 15.11.1993 по 31.01.1994 газовиком 4 розряду в Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова коксова дільниця (записи 4-5);
-з 01.02.1994 по 21.09.1998 газовиком 5 розряду в Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова коксова дільниця (записи 5-6);
-з 22.09.1998 по 10.03.2016 майстром виробничої ділянки в Донецькому коксохімічному заводі імені С.М. Кірова, який 24.04.1996 реорганізований у Відкрите акціонерне товариство «Донецьккокс» та з 27.04.2011 перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Донецьккокс»(записи 6-11);
-з 16.11.2016 по 28.02.2017 майстром основного виробництва на дільниці коксового цеху в ПрАТ «Макіївкокс» (записи 15-16);
Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача з 15.11.1993 по 21.09.1998 газовиком та з 22.09.1998 по 10.03.2016 - майстром виробничої ділянки в ПАТ «Донецьккокс», а з 16.11.2016 по 28.02.2017 майстром основного виробництва на дільниці коксового цеху в ПрАТ «Макіївкокс», вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, однак не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день та атестації робочих місць для поширення пільг пенсійного забезпечення.
Суд зазначає, що у таких випадках законодавцем обумовлена необхідність надання довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечено відповідачем, що позивачем разом із трудовою книжкою надавалась довідка Публічного акціонерного товариства «Донецьккокс» №116 від 19.04.2016, видана ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював в ПАТ «Донецьккокс», зокрема:
з 15.11.1993 по 22.09.1998 повний робочий день газовиком коксових печей коксової дільниці Смоляниновського коксохімцеху.
Робота газовиком коксових печей коксового виробництва дає право на пільгове забезпечення по Списку №1, розділ ІV, п.1, поз.4.1а (відповідно до Постанови КМУ №36 від 16.01.2003);
з 22.09.1998 по 01.09.2006 повний робочий день майстром виробничої дільниці вуглекоксової дільниці Смоляниновського коксохімцеху зайнятого на гарячих дільницях робіт і на роботах зі шкідливими умовами праці;
з 01.09.2006 по 15.08.2013 повний робочий день майстром виробничої дільниці коксового виробництва Донецького коксохімцеху, зайнятого на гарячих дільницях робіт і на роботах зі шкідливими умовами праці. Робота майстром, зайнятого на гарячих дільницях робіт і на роботах зі шкідливими умовами праці, надає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, розд.ІV, п.1, поз.4.1б (відповідно до Постанови КМУ №36 від 16.01.2003).
Довідка №116 від 19.04.2016 видана на підставі: особової картки форми Т-2, розрахункових відомостей про нарахування заробітної плати, наказів та розпоряджень по підприємству.
Також, довідка №116 від 19.04.2016 містить відомості про те, що професія газовика коксових печей, майстра виробничої дільниці коксового виробництва, коксового цеху атестовані ВАТ «Донецьккокс» на підставі наказів №45 від 08.08.1994, №331 від 29.10.1999, №598 від 14.10.2004, №613 від 08.10.2009, №956 від 30.09.2014.
До заяви про призначення пенсії також надавалась довідка від 12.07.2023 №012-169 (далі - мовою оригіналу) ООО «Южный горно-металлургический комплекс Донецк» филиал №4 Макеевкокс» Россия ДНР, яка була видана ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював повний робочий день на ЧАО «Макіївкокс», з 16.11.2016 по 28.02.2017 виконував роботи в коксовому виробництві за професією у відповідності до особовою карткою ф.Т-2 майстер основної виробничої ділянки коксового цеху, яка передбачена Списком №1, розділ ІV, п.1, поз.4.1б (відповідно до Постанови КМУ №36 від 16.01.2003) 0 років 03 місяців 13 днів.
Довідка від 12.07.2023 №012-169 видана на підставі архівної особової картки ф.Т-2Є, наказу про атестацію робочих місць №151 від 24.06.2015.
Отже, вказані довідки містять всі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана, відомостей про атестацію робочого місця.
З урахуванням викладеного, а також записів в трудовій книжці в частині спірного періоду та відомостей з довідок про підтвердження наявного трудового стажу № 116 від 19.04.2016 та №012-169 від 12.07.2023 підтверджено зайнятість позивача повний робочий день з 15.11.1993 по 22.09.1998 газовиком та з 22.09.1998 по 15.08.2013 майстром виробничої дільниці, а також з 16.11.2016 по 28.02.2017 - майстром основної виробничої ділянки коксового цеху, що передбачені та атестовані за Списком №1.
В якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 спірних періодів роботи позивача з 15.11.1993 по 31.12.1998 та з 16.11.2016 по 28.02.2017, відповідачем в листі від 11.07.2024 №0400-010307-8/144572 та у відзиві зазначено про те, що вказані періоди не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 у зв`язку з відсутністю інформації про пільгову роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а довідки неможливо перевірити.
Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача та вважає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
Оскільки факт роботи позивача в особливо важких та шкідливих умовах з 15.11.1993 по 31.12.1998 в ПАТ «Донецьккокс» та з 16.11.2016 по 28.02.2017 ПрАТ «Макіївкокс» не може бути підтверджений жодними іншими документами з огляду на тимчасову окупацію Донецької області, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване право на пенсійне забезпечення.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.02.2022 у справі №243/4336/17, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.
При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем у цьому конкретному випадку, для захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, уточнюючої довідки від 12.07.2023 №012-169, виданої на тимчасово окупованій території, жодним чином не легітимізує окупаційну владу.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.
За таких обставин, суд вважає безпідставним незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивача з 15.11.1993 по 31.12.1998 та з 16.11.2016 по 28.02.2017.
При цьому, право позивача порушено з дати призначення пенсії, тобто з 07.05.2024, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи позивача з 15.11.1993 по 31.12.1998 та з 16.11.2016 по 28.02.2017, у зв`язку із чим здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення з 07.05.2024 та виплату з урахуванням раніше проведених платежів.
Позовні вимоги в частині «призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «а», ч. 1, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.06.2024 року» також не підлягають задоволенню, оскільки такий вид пенсії вже призначений позивачу та виплачується з 07.05.2024, що встановлено судом та підтверджується матеріалами справи.
Суд звертає увагу, що судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
При вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також суд зобов`язаний визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова