Справа № 620/6507/22
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 січня 2025 року Чернігів Справа № 620/6507/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.10.2024 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №620/6507/22 шляхом зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати звіт про виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з невиконанням рішення суду у справі №620/6507/22 у добровільному порядку, позивач подав заяву та виконавчий лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, проте рішення залишається невиконаним.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області пояснень не надало.

Дослідивши матеріали справи, суд зважає на такі обставини.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №620/6507/22, яке набуло чинності 03.04.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахувати та виплатити з 04.10.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн 40 коп.

22.05.2023 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №620/6507/22.

З листа Державної казначейської служби України від 22.05.2024 на звернення позивача вбачається, що 26.06.2023 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області надійшла заява позивача про виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі №620/6507/22 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судових витрат у сумі 992,40 грн. У зв`язку з неможливістю стягнення коштів з ГУ ПФУ в Чернігівській області з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органах Казначейства та відповідних бюджетних призначень, вказаний виконавчий лист внесено в реєстр рішень суду, виконання яких гарантується державної, за датою заяви 26.06.2023 для подальшого виконання за бюджетною програмою. Відповідно до положень Бюджетного кодексу України безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження судових рішень до органів Казначейства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина 2 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 зазначив, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Підставою для подання ОСОБА_1 заяви про встановлення судового контролю є невиконання рішення суду від 20.01.2023 у справі №620/6507/22 в частині стягнення судових витрат.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 04.07.2023 №2500-0801-5/43087, на який покликається Державна казначейська служба України у відповіді на звернення позивача, боржник не має можливості відшкодувати кошти згідно з виконавчим листом Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі №620/6507/22 у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

Водночас суд зауважує, що у силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Суд зазначає, що специфіка категорії справ, до якої належить дана справа, полягає у залежності проведення виплат від бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України. У даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не є розпорядником бюджетних коштів.

На переконання суду, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Зважаючи на зазначене, виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат залежатиме від виділення Пенсійним фондом України та іншими розпорядниками необхідних відповідачу коштів.

З огляду на викладене, та зважаючи на встановлені обставини та наявні докази, що в сукупності дають за можливе встановити, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №620/6507/22 щодо зобов`язання перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» на час постановлення даної ухвали виконане, а в частині стягнення судового збору відсутні підстави для висновку щодо свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання рішення суду та порушення у зв`язку з цим прав позивача. Тобто рішення суду частково виконане.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача під час виконання рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Так, суд зауважує, що відповідач не ухиляється від обов`язку виплатити судові витрати за рішенням суду та їх виплата буде здійснена за рахунок коштів бюджетної програми в порядку черговості.

З огляду на викладене, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд зазначає про відсутність підстав для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд наголошує, що це не звільняє пенсійний орган від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, та не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання, якщо подальша поведінка відповідача буде давати приводи вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, затягує його виконання або ж діє недобросовісно та не вживає заходів, необхідних для його якнайшвидшого виконання.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 14, 241, 248, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 620/6507/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 27 січня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО