Справа № 520/12946/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 р. Справа № 520/12946/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частина НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/12946/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІII та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІII та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року.

До суду першої інстанції надійшла заява позивача від 25.11.2024, згідно якої він просив виправити описку, допущену в тексті судового рішення, а саме: у третьому абзаці резолютивної частини рішення після слів "за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення" виключити слово "індексації".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 заяву про виправлення описки задоволено.

Виправлено описку, допущену в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2024р. у справі №520/12946/24, а саме: у третьому абзаці резолютивної частини рішення після слів "за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення" виключити слово "індексації", виклавши абзац наступним чином:

"Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІII та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року."

Відповідач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення заяву позивача про виправлення описки у судовому рішенні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що під опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Так, суд може допустити помилку у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Отже, правила вказаної статті допускають можливість усунення допущеної в судовому рішенні помилки технічного (неюридичного) характеру описки та очевидні арифметичні помилки. Водночас опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. При цьому суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення; суд лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Судова колегія зазначає, що описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати змісту судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №800/520/16, у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №751/2132/17, від 25.02.2020 у справі №319/1547/17, в ухвалах від 22.11.2021 у справі №640/19906/19 та від 08.12.2021 у справі №826/307/17.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІII та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення - 11 квітня 2024 року.

До суду першої інстанції надійшла заява позивача від 25.11.2024, згідно якої він просив виправити описку, допущену в тексті судового рішення, а саме: у третьому абзаці резолютивної частини рішення після слів "за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення" виключити слово "індексації".

Так, при складанні тексту рішення від 31.07.2024 у справі №520/12946/24 допущено описку, а саме: у третьому абзаці резолютивної частини рішення після слів "за період з 30 січня 2020 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення" " помилково зазначено слово "індексації". Беручи до уваги вищезазначене, зважаючи на те, що зазначена описка є технічною, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність її виправлення.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в заяві аргументи заявника, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому підстав для скасування судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі №520/12946/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич