Справа № 240/3939/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Житомир справа №240/3939/23

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення його документів до Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 №975;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити його документи до Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 №975, у зв`язку із встановленням з 04.06.2021 інвалідності ІІ групи загального захворювання, отриманого в період проходження військової служби, та виплатити йому вказану допомогу.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 04.06.2021 йому було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. У зв`язку з цим, позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". З метою реалізації свого права на отримання вказаної допомоги, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із відповідною заявою від 22.12.2022 та пакетом документів, визначеним Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Позивач зазначає, що згідно вимог вказаного Порядку №975, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зобов`язаний скерувати його заяву на розгляд до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оскільки саме вказана комісія наділена повноваженнями розглядати такі заяви та приймати рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 таких дій не вчинив, натомість фактично розглянув по суту подану заяву та листом від 03.01.2023 №34-с повідомив позивача про відсутність підстав для направлення його документів на розгляд до Міністерства оборони України через те, що з військової служби він був звільнений до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність первинно була встановлена йому до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 вищезазначеного Закону. Позивач вважає, бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення його документів до Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання призначення йому одноразової грошової допомоги протиправною, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/3939/23 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що згідно абзацу 1 пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Таким чином, оскільки, у відповідності до вимог Порядку №975, направленню документів на розгляд відповідної комісії Міністерства оборони України повинен передувати висновок обласного ТЦК та СП про наявність права на одержання одноразової грошової допомоги. Так, при розгляді документів позивача було встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас 14.05.1985. При первинному огляді медико-соціальною експертною комісією йому з 02.02.1988 було встановлено III групу інвалідності строком до 01.03.1989 та вказано, що захворювання отримано в період проходження військової служби. Під час наступних оглядів у 1989 та 2001 році встановлена група інвалідності підтверджувалась. В подальшому, під час огляду 08.06.2021, позивачу було встановлено II групу інвалідності з 04.06.2021 безстроково. Вказане свідчить на користь висновку, що ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності первинно встановлено у 1988 році, а II група інвалідності була встановлена йому вже в 2021 році, а тому відповідно до положень п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент визнання позивача особою з інвалідністю ІІ групи) та пункту 8 Порядку №975, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Крім того, відповідно до Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці МСЕК про первинне встановлення інвалідності, однак, позивачеві групу інвалідності первинно встановлено у 1988 році, тобто в період коли не існувало правової норми щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_2 вказав, що з огляду на вищезазначені обставини він не міг зробити висновок про наявність у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги, а тому документи ОСОБА_1 не були направлені на розгляд комісії Міністерства оборони України. У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, що в спірних правовідносинах діяв правомірно, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статтей 257, 262 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у період з 05.08.1980 по 14.05.1985 ОСОБА_1 проходи військову службу в Збройних Силах.

Згідно інформації, вказаної в свідоцтві про хворобу від 11.12.1984 №23/6, психоневрологічною госпітальною ВЛК в/ч НОМЕР_1 був проведений огляд ОСОБА_1 , за результатами якого йому був встановлений діагноз: "Церебральний адгезивно-кістозний арахіоїдит у вигляді мікроосередкової неврологічної симптоматики та астено-неврологічного синдрому помірного вираження. Коростокозорість правого ока 0,5Д" та зроблено висновок, що вказані захворювання виникли в період проходження ним військової служби.

02.02.1988 при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, отримано в період проходження військової служби. Інвалідність була встановлена строком до 01.03.1989. Під час наступних оглядів у 1989 році та у 2001 році встановлена позивачу ІІІ група інвалідності та її причина (захворювання, отримано в період проходження військової служби) підтверджувалась.

Відповідно до довідки від 29.10.2021 №407, виданої Житомирською міської медико-соціальної експертної комісії №1, з 29.01.2015 по 22.12.2020 ОСОБА_1 визнавався особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання, а з 22.12.2020 йому була встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання.

В подальшому, Житомирською міською МСЕК №1 був проведений повторний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого йому з 04.06.2021 була встановлена ІІ група інвалідності, внаслідок захворювання, отримано в період проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №586283.

У зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 22.12.2022 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розглянувши подані ОСОБА_1 документи, ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав позивачу листа від 03.01.2024 №34/с, в якому повідомив, що підстав для направлення його документів до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України на розгляд щодо можливості призначення та виплати грошової допомоги немає, оскільки з військової служби він був звільнений до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність первинно йому була встановлена 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 вищезазначеного Закону.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення його документів до Міністерства оборони України для подальшого вирішення питання призначення йому одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України №2232-ХІІІ).

Стаття 41 Закону України №2232-ХІІІ передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII, в редакції чинній на момент спірних правовідносин) останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Статтею 12 Закону України №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ст. 2 Закону України №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу з 04.06.2021 було встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби, а тому він вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України №2011-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Згідно ч. 2 ст. 16-3 Закону України №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч. 3 ст. 16-3 Закону України №2011-XII).

Відповідно до правових норм частини 6 та 9 статті 16-3 Закону України №2011-XI одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв визначений в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975 в редакції на момент спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; а також завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності);

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з пунктом 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Правовими нормами пункту 2 Розділу І Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564 (далі - Положення №564), передбачено, що з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в апараті Міністерства оборони України утворюється Комісія.

Пунктом 1 Розділу II Положення №564 передбачено, що основними завданнями Комісії є, зокрема, вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами.

Згідно з пунктом 2 Розділу II Положення №564 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана:

- приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України;

- приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів;

- доводити прийняті рішення до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для здійснення фінансування на виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Вказане свідчить, що саме Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатом одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є органом, уповноваженим на розгляд по суті заяви особи про призначення їй одноразової грошової допомоги та прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні такої допомоги.

Таким чином, в розумінні правових норм пунктів 12 та 13 Порядку №975 ІНФОРМАЦІЯ_2 наділений лише повноваженнями на прийняття від позивача заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з необхідними документами та повноваженнями на подання у 15-денний строк, з дня реєстрації поданої особою заяви та усіх документів, до розпорядника бюджетних коштів, яким є Міністерство оборони України, висновку щодо виплати такій особі одноразової грошової допомоги разом з наданими документами.

При цьому, під час виконання вказаних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 має лише право перевірити дотримання особою вимог пункту 11 Порядку №975, в частині надання нею усіх визначених цим пунктом документів, та відповідно може відмовити особі в складанні та надсиланні до Міністерства оборони України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги лише у випадку ненадання цих документів.

Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши заяву ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги, фактично розглянув зазначену заяву по суті на предмет наявності у позивача права на отримання такої допомоги, та листом від 03.01.2024 №34/с повідомив позивача про відсутність підстав для направлення його документів до Міністерства оборони України, обґрунтовуючи таку відмову тим, що з військової служби позивач був звільнений до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність йому первинно була встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 вищезазначеного Закону. Тим самим ІНФОРМАЦІЯ_2 перевищив надані йому законом повноваження, оскільки ні норми статті 16 Закону України №2011-XI, а ні норми Порядку №975 не наділяють відповідача повноваженнями на вивчення поданих особою документів на предмет наявності чи відсутності у такої особи права на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно й не наділяють відповідача правом на прийняття рішення про відсутність підстав для направлення поданих особою заяви та документів на розгляд до комісії Міністерства оборони України.

В межах спірних правовідносин саме Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатом одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум при розгляді заяви ОСОБА_1 має перевірити чи є звільнення позивача з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-IV "Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та встановлення йому первинно інвалідності до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону №2011-XI, тими обставинами, які позбавляють його права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, до яких відноситься відповідач, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення поданих ОСОБА_1 заяви та документів на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, є протиправною.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Відтак, здійснивши аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, а також керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 направити відповідно до вимог пункту 13 Порядку №975 заяву ОСОБА_1 від 22.12.2022 про призначення йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами для її розгляду до Міністерства оборони України.

Щодо заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про зобов`язання виплатити йому спірну одноразову грошову допомогу, суд зазначає, що питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-XI, належить до дискреційних повноважень комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом досліджувалась бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення заяви позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги на розгляд до Міністерства оборони України. В свою чергу, дотримання позивачем умов необхідних для призначення одноразової грошової допомоги не було предметом судового розгляду. Наявність чи відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги буде встановлено Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатом одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за результатами розгляду його заяви. У зв`язку із цим, заявлені в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження понесення ним інших судових витрат по даній справі, підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення поданих ОСОБА_1 заяви від 22.12.2022 про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та доданих до неї документів на розгляд до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог пункту 13 Порядку № 975 направити заяву ОСОБА_1 від 22.12.2022 про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з доданими до неї документами, для розгляду до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович