Справа № 160/1858/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 січня 2025 рокуСправа №48зп-25/160/1858/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову та заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №363 від 07.11.2024р., визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати протиправною бездіяльність начальника військової частини НОМЕР_1 навчального центру 239, щодо не розгляду рапорту ОСОБА_2 про звільнення з військової служби ОСОБА_2 , поданого на розгляд 20.12.2024 року, а також заяви ОСОБА_1 з вимогою звільнення її сина ОСОБА_2 з військової служби;

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 навчального центру 239 від 07.11.2024 № 363 в частині призначення та зарахування ОСОБА_2 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання приступити до виконання службових обов`язків за посадою;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме розглянути рапорт ОСОБА_2 про звільнення його з військової служби і прийняти рішення про його звільнення.

Одночасно із позовом гр. ОСОБА_1 подано і заяву про забезпечення позову, у якій остання просить:

-вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_2 для проходження військової служби до іншого місця служби або до інших військових частин, формувань (об`єднань, з`єднань, частин, підрозділів, органів управління тощо) до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі наступним особам: командуванню військової частини НОМЕР_1 Навчального центру 239; Головнокомандувачу Збройних Сил України; начальнику Генерального штабу Збройних Сил України; керівнику служби персоналу Міністерства оборони України; всім іншим компетентним особам, які уповноважені вживати заходів щодо переміщення ОСОБА_2 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, формування (об`єднання, з`єднання, частин, підрозділів, органів управління тощо).

Як зі змісту позову, так і зі змісту заяви про забезпечення позову видно, що заявлені позивачкою позовні вимогі та заява про забезпечення позову направлені на захист прав та інтересів її сина - військовослужбовця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши позов та заяву про забезпечення позову з доданими до них копіями документів, суд приходить до висновку, що наведений позов, а також і заява про забезпечення позову підлягає поверненню позивачці на підставі п.3 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

За приписами ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України визначено адміністративну процесуальну правосуб`єктність.

Частиною 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

При цьому, ч.1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.1, ч.2, ст.57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Тобто, із аналізу наведених приписів слідує, що особа, яка досягла повноліття, не визнана судом недієздатною, наділена правом здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки (у тому числі доручати ведення справи представникові) особисто.

Разом з тим, як встановлено судом зі змісту позову, заяви про забезпечення позову позивачкою заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_2 , який є її сином.

При цьому, зі змісту копії паспорта ОСОБА_2 видно, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, станом на дату подачі цього позову до суду (23.01.2025р.) ОСОБА_2 виповнилося 47 років, тобто останній є повнолітнім, а відповідно, має право звертатися до суду з позовом особисто або через свого представника або адвоката, згідно до наведених вимог ч.1, ч.2, ст.57 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, подаючи даний позов направлений на захист прав свого сина від свого імені - позивачка ОСОБА_1 копії довіреності на представлення інтересів від імені сина - ОСОБА_2 до позову не надала.

Також в матеріалах доданих до позову та заяви про забезпечення позову докази визнання ОСОБА_2 (сина позивачки) недієздатним або обмежено дієздатним відсутні.

А отже, із наведеного аналізу вимог процесуального законодавства та встановлених судом обставин слідує, що позивачкою фактично заявлені позовні вимоги, які направлені на захист не її особистих прав та інтересів, а прав та інтересів її сина військовослужбовця ОСОБА_2 , що суперечить вимогам ч.2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України та є підставами для повернення позову на підставі приписів п.3 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 не має адміністративної процесуальної дієздатності на подання цього позову до суду.

Так, згідно із положеннями п.3 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

При цьому, суд зазначає, що заява про забезпечення позову повертається позивачці за аналогією процесуального закону, зокрема, п.3 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов, а також і заява про забезпечення позову у даній справі підлягає поверненню позивачці на підставі п.3 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись п.3 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов та заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №363 від 07.11.2024р., визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та заяви про забезпечення позову, разом із позовною заявою та доданими до неї документами, заявою про забезпечення позову, надіслати позивачеві.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва