Справа № 303/4269/24
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4269/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови вказуючи, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1692 від 01.05.2024 її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за те, що вона у відведений термін не виконала звірку списків призовників, військовозобов`язаних та резервістів до ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на посаді Інспектора ВОС Івановецької ТГ. Вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з тих підстав, що за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення повторного протягом року правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, але це перша вручена їй постанова про адміністративне порушення. Крім того, ч.2 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення правопорушення в особливий період. Зазначена частина передбачає відповідальність у вигляді штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому притягнення її за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП неправомірне. Також сума накладеного штрафу у розмірі двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів, що становить 4250,00 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 коп. відноситься до посадових осіб. З огляду на вищевказане, вважає, що її не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 201-1 КУпАП, як посадову особу, оскільки посада інспектора ВОС належить до категорії службовців апарату органів місцевого самоврядування, а відповідно до приписів вказаної статті до адміністративної відповідальності може бути притягнуто громадянина чи посадову особу, якою вона не являється. Отже, вона не погоджується із рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вважає постанову № 1692 від 01 травня 2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Просила скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1692 від 01.05.2024.

27.06.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача, який заперечував проти позовної заяви, оскільки ч. 2 ст. 210-1КУпАП, у редакції, що діяла на момент накладення адміністративного стягнення передбачала відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період у вигляді штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан. Указом Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації. Згідно абзацу 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. З огляду на зазначене, на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення за вчинене правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за вчинення винного діяння під час дії особливого періоду, а саме за невиконання звірки списків призовників, військовозобов`язаних та резервістів з ІНФОРМАЦІЯ_3 . У постанові №1692 від 01 травня 2024 року, що оскаржується позивачем зазначено про вчинення адміністративного правопорушення в особливий період і щодо визнання вини ОСОБА_1 , за що позивач розписалась під час отримання постанови і що нею не заперечується. Адміністративне стягнення здійснювалось щодо ОСОБА_1 як до посадової особи, разом з тим, під час обрахування розміру штрафу було допущено арифметичну помилку на користь позивача. Водночас Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає порядок виправлення описок/арифметичних помилок у постанові за ініціативи органу, що постановив рішення. З огляду на зазначене, у постанову №1692 від 01 травня 2024 року зміни не вносились. З приводу твердження позивача про те, що вона не є посадовою особою, тому її не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, як посадову особу, вважаємо за потрібне зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Зокрема, ОСОБА_1 є посадовою особою органу місцевого самоврядування, призначеною на посаду Розпорядженням Івановецького сільського голови від 09 січня 2024 року № 08/03-06, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно - розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій на підставі посадової інструкції та Поряду організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету і не є технічним працівником або обслуговуючим персоналом органу місцевого самоврядування. З огляду на зазначене ОСОБА_1 є посадовою особою, постанову винесено з дотриманням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити повністю.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 не погодилась з твердженням представника відповідача у відзиві на позов про те, що вона є посадовою особою відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», але Національне агентство України з питань державної служби, у листі від 27.11.2015 №6429/13-15 надало роз`яснення щодо зарахування періоду перебування на посаді інспектора військового обліку сільської ради до стажу служби в органах місцевого самоврядування для встановлення надбавки за вислугу років. До стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (ст.22 зазначеного закону). Згідно з п. 2 постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених КМУ до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Однак посада інспектора військового обліку сільської ради не віднесла до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Крім того, посада інспектора передбачена у додатку 55 «Схема посадових окладів службовців апарату (секретаріату) органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268. Тобто посада інспектора ВОС сільської ради належить до категорії службовців апарату органу місцевого самоврядування. Саме тому Нацдержслужба прийшла до висновку, що період перебування на посаді інспектора військового обліку сільської ради не може бути зараховано до стажу служби в органах місцевого самоврядування для встановлення надбавки за вислугу років. У матеріалах справи міститься посадова інструкція інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради, затверджена розпорядженням сільського голови від 01 травня 2023 року №81/02-04, в якій зазначено, що інспектор відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи належить до категорії службовців. Вважала, що з огляду викладене її не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП саме як посадову особу, оскільки посада інспектора ВОС належить до категорії службовців апарату органів місцевого самоврядування, а відповідно до приписів вказаної статті до адміністративної відповідальності може бути притягнуто громадянина чи посадову особу, якою вона не являється. Крім того, у тексті протоколу про адміністративне правопорушення № 1497 від 18.04.2024 та постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1692 від 01.05.2024 не зазначено установчий документ (розпорядження або лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі якого вона повинна була виконати звірку списків призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також вказано, що вона відповідальна за ведення військового обліку у Горондівській ТГ, в якій вона не проживає. Вважала, що за таких обставин протокол та постанова про адміністративне правопорушення складені неправомірно. Просила при прийнятті рішення по справі взяти до викладене та стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2024 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

18.04.2024 офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол №1497/1692 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згідно вищезазначеного протоколу під час перевірки стану військового обліку і бронювання від 16.04.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено, що ОСОБА_1 , як особа відповідальна за ведення військового обліку у Івановецькій ТГ не виконала вимоги законодавства у відведений термін та не виконала звірку списків призовників, військовозобов`язаних та резервістів з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №1692 від 01.05.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів, що становить 4250 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаного правопорушення визнає, детально пояснити про причини неявки за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у передбачений Законом строк не змогла.

Відповідно до копії розпорядження Івановецького сільського голови від 09.01.2024 №08/03-06 ОСОБА_1 призначено з 09.01.2024 на посаду інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради.

Таким чином, судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваної постанови, позивачка перебувала на посаді інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 3 ст. 1 зазначеного закону військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч. 7 ст. 1 Закону N 2232-XII).

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно з ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 3, 7, 8 п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок), з метою забезпечення персонально-первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють:

3) виявлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, що обслуговується виконавчими органами сільської, селищної, міської ради, і не перебувають в них на персонально-первинному військовому обліку, направлення таких громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік, взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік;

7) оповіщення на вимогу відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття;

8) взаємодію з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, підрозділами Служби зовнішньої розвідки щодо здійснення спільних заходів в галузі оборонної роботи, строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - картки первинного обліку), внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

Згідно п. 25 Порядку під час взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на персонально-первинний військовий облік виконавчі органи сільських, селищних, міських рад перевіряють дійсність та належність військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів їх власникам, наявність відміток про взяття на військовий облік у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, органі СБУ, підрозділі Служби зовнішньої розвідки та своєчасність їх прибуття до виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, доводять під особистий підпис призовників, військовозобов`язаних та резервістів правила військового обліку та інформацію про відповідальність за невиконання цих правил.

Пунктом 32 Порядку передбачено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, Служби зовнішньої розвідки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:

відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання шляхом вручення під їх особистий підпис у картках первинного обліку повісток (додаток 11, для призовників - додаток 18 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. N 352 (Офіційний вісник України, 2002 р., N 13, ст. 656; 2021 р., N 16, ст. 618);

у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;

забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

А відповідно до п. 34 Порядку з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття.

Згідно з п. 47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. N 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Відтак, вказаними нормами передбачений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки взаємодію з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, підрозділами Служби зовнішньої розвідки щодо здійснення спільних заходів в галузі оборонної роботи, строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - картки первинного обліку), внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».

У розумінні ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Згідно ч. 1-3 ст.5 ЗУ «Про про правовий режим воєнного стану» указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через медіа або оприлюдненню в інший спосіб.

Загальновідомо, що в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», указом Президента України від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 постановлено проведення загальної мобілізації. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з ТЦК та СП, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, а також інших військових формувань України.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП (в редакції чинній на момент притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності), порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст. 210-1 КУпАП), при цьому, накладати адміністративні стягнення має право керівник територіального центру, а право на складення протоколу про адміністративне правопорушення мають уповноважені на те посадові особи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не заперечує факт порушення нею законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки жодних заперечень щодо такого позовна заява не містить, при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення визнала. Натомість, доводи позовної заяви зводяться до заперечення притягнення її до адміністративної відповідальності як посадової особи, оскільки вона вважає, що не є посадовою особою. Також позивачка вказувала, що до неї застосовано адміністративне стягнення за повторне вчинення порушення передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, хоча адміністративне порушення нею вчинено вперше.

Але суд не може погодитися з такими твердженнями позивача виходячи з наступного.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до статті 1 зазначеного закону служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Відповідно до вимог статті 7 цього закону посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

У абзаці п`ятому частини першої статті 10 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначено, що прийняття на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до вимог статті 11 вказаного закону громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають присягу.

Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює присягу своїм підписом. Підписаний текст присяги зберігається за місцем служби. Про складення присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення присяги.

Особа, яка відмовилася від складення присяги (за винятком осіб, обраних на посади, зазначені в абзаці другому частини першої статті 10 цього закону), вважається такою, що не вступила на посаду, а рішення про її призначення, обрання чи затвердження вважається таким, що втратило юридичну силу.

Аналізуючи наведені положення законодавства, а також вирішуючи питання юрисдикційності спору за схожих фактичних обставин, Верховний Суд у складі його Великої Палати в справі №146/885/17-ц (постанова від 6 лютого 2019 року) сформулював такий правовий висновок.

Набуття статусу посадової особи органу місцевого самоврядування пов`язується із наявністю певних обставин: кандидатура повинна відповідати вимогам, установленим у ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування»; проходження конкурсу на заняття вакантної посади, у разі, якщо проведення такого конкурсу передбачено законом як умова зайняття відповідної посади; складання присяги посадової особи органу місцевого самоврядування; виконання роботи професійно, а не на громадських засадах чи за сумісництвом, тобто служба в органах місцевого самоврядування для неї має бути основною роботою; присвоєння рангу у межах відповідної категорії посад; проходження атестації відповідно до вимог ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Судом встановлено, що позивачка розпорядженням сільського голови призначена на посаду інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради.

З копії посадової інструкції інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради затвердженої розпорядження сільського голови від 01.05.2023 №81/02-04 вбачається, що інспектор відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи належить до категорії службовців. Призначається на посаду та звільняється з посади сільським головою з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України. Пунктом 2 інструкції визначені завдання та обов`язки інспектора відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи.

Зі змісту посадової інструкції інспектора ВОС відділу організаційно-кадрової, оборонної та мобілізаційної роботи Івановецької сільської ради вбачається що особа, яка займає таку посаду наділена відповідними посадовими повноваження щодо здійснення консультативно-дорадчих функцій.

За таких обставин, згідно з вимогами ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_1 набула статусу посадової особи органу місцевого самоврядування.

Таким чином, твердження позивачки про те, що вона не є посадовою особою не заслуговують на увагу.

Проте, суд не може взяти до уваги посилання позивачки на те, що її притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу, виходячи з наступного.

З оскаржуваної постанови вбачається, що на позивачку накладено штраф у розмірі двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів, який складає 4250,00 грн, що відповідає санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, якою передбачено,що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Грошова сума неоподаткованого мінімуму доходів громадян встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України. Її розмір у 2024 році становить 17 грн.

Таким чином, розмір штрафу накладений на позивачку визначений відповідачем в межах штрафу передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП для громадян (250 х 17 грн = 4250 грн), а не для посадових осіб.

З приводу посилань позивачки на те, що до неї застосовано адміністративну відповідальність передбачену за повторне вчинення порушення передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, хоча адміністративне порушення нею вчинено вперше,не заслуговує на увагу, оскільки санкція ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у даному випадку до позивачки застосована не у зв`язку з повторним протягом року вчиненням порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а за вчинення такого порушення в особливий період, оскільки таке вчинено нею в період дії в Україні воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Таким чином, для застосування санкції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не є обов`язковим наявність факту повторного вчинення правопорушення, достатньою умовою для застосування є факт вчинення такого правопорушення в особливий період, що і має місце в даному випадку.

Отже, судом встановлено, що відповідач у повному обсязі виконав вимоги ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та встановив факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. При цьому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова складена повноважною особою і за своєю формою і змістом відповідає вимогам чинного законодавства.

Водночас судом встановлено, що призначаючи рішення у справі про адміністративне правопорушення відповідачем неправильно застосовано розмір штрафу двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів у розмірі 4250 грн, оскільки за вчинення посадовою особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП санкція статті передбачала штраф у розмірі від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів, що складало штраф від 5100 грн. до 8500 грн.

За таких обставин прийняте відповідачем рішення щодо розміру штрафу не відповідає вимогам закону, оскільки особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з вчиненим нею адміністративним правопорушення тільки на підставах і порядку встановлених законом.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 268-272, 286 КАС України, ст. 7, 9, 210-1, 235, 247, 252, 254 КУпАП, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови - задовольнити повністю

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1692 від 01.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя