Справа № 543/734/24
Суддя: Попадюк С. С.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Попадюка С.С., за участю секретаря судового засідання Щерби А.В., представника позивача адвоката Юхимович С.А., відповідача ОСОБА_1 розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області сержанта Карповського Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26.07.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

До Оржицького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_2 із позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 26.07.2024 року, якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що відповідно до постанови серія ЕНА № 2687957 від 26.07.2024 поліцейського СПД №1 ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Карповського Д.Ю. на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. За висновками поліцейського для винесення оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п. 9.4, п. 2.1а та 9.2б Правил дорожнього руху. Вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

В порушення вимог законодавства, інспектор поліції не представився, не роз`яснив йому права і обов`язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, всупереч оспорення інкримінованого йому адмінправопорушення та адміністративного стягнення, протокол про адміністративне правопорушення не складав.В оскаржуваній постанові наведені безпідставні відомості, а саме транспортний засіб який йому ніколи не належав.

Зазначає, що жодного з перелічених в ч. 2 ст. 122 КУпАП правил дорожнього руху він не порушував, а патрульний поліцейський проігнорував норму ст. 19 Конституції України та діяв всупереч наданих йому повноважень та з порушенням законодавства України, при розгляді адмінсправи відносно нього критерії доведення «поза розумним сумнівом», не застосовував.

Вважає, щовинесена щодо нього постанова та викладена в ній аргументація є сумнівною, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Отже, вищевказані обставини вказують на недопустимість доказів, зібраних в даному провадженні. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, як така, що складена з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності.

Будь-які інші докази на беззаперечне доведення його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення в передбаченому законом порядку, відповідачем не здобуті та не вказані в постанові.

З огляду на вищевказане вважає, що в ході розгляду адміністративної справи поліцейським не здобуто будь-яких (прямих, безспірних і безсумнівних) доказів його вини, тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

З наведеного є очевидним, що розглядаючи справу, поліцейський значно відступив від принципів повноти та об`єктивності розгляду.

Враховуючи викладене, вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА №2687957 від 26.07.2024 щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29.08.2024 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву (а.с.25-26).

Зазначена ухвала в електронному вигляді було надіслано до Головного управління Національної поліції у Полтавській області та 29.08.2024 доставлено до електронного кабінету відповідача (а.с.28-29).

У вказаний в ухвалі суду строк відповідач Головне управління Національної поліції у Полтавській області подав до суду відзив на позовну заяву.

У відзиві, зокрема зазначив, що 26.07.2024 близько 16:36 год в с. Золотухи Лубенський р-н, Полтавська обл. позивач керуючи транспортним засобом порушив п. 9.4 ПДР України, так як не ввімкнув покажчик повороту перед поворотом завчасно, а саме за 50-100 метрів у населеному пункті. Після зупинки вищезазначеного ТЗ поліцейським Карповським Д.Ю. було встановлено, що за кермом перебуває громадянин ОСОБА_2 . В процесі розгляду справи позивач на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія, але у спосіб який не дає працівнику поліції прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія чим також порушено п. 2.1 «а» ПДР України. Таким чином поліцейським Карповським Д.Ю. було роз`яснено позивачу його права відповідно до Конституції України і КУпАП та складено постанову серії ЕНА № 2687957 від 26.07.2024 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.09.2024 постановлено здійснити перехід з розгляду адміністративної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 24.09.2024 задоволено заяву про участь представника відповідача Паламара Дмитра Олексійовича про його участь у судовому засіданні 27.09.2024 в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 27.09.2024 розгляд справи відкладено на 10.10.2024 о 09.00 з метою виклику позивача в судове засідання для надання особистих пояснень.

В судове засідання 10.10.2024 позивач не з`явився. Від його представника Юхимович С.А. 09.10.2024 до суду надійшла заява, у якій зазначила про відсутність можливості представника позивача можливості з`ясувати місце перебування позивача, його обізнаність про виклик до суду та можливі перешкоди явки до суду за викликом. Вказала про наявність підстав для відкладення розгляду справи на інший день і час. Протокольною ухвалою суду від 10.10.2024 розгляд справи відкладено на 24.10.2024 о 15.00.

Ухвалою суду від 15.10.2024 задоволено заяву про участь представника відповідача Паламар Дмитра Олексійовича про його участь у судовому засіданні 24.10.2024 в режимі відеоконференції.

24.10.2024 на адресу суду надійшла заява від відповідача 3 сержанта поліції Карповського Д.Ю., у якій просив провести розгляд справи без його участі. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання 24.10.2024 з`явився позивач ОСОБА_2 та його представник Юхимович С.А. Представник відповідача 1 Паламар Дмитро Олексійович, з технічних причин не зміг взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Заслухавши думку учасників, суд протокольною ухвалою постановив відкласти розгляд справи на 04.11.2024 на 10.00.

30.10.2024 від представника відповідача 1 Паламара Дмитра Олексійовича через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, у якій просив розгляд справи провести без участі представника ГУНП та взяти до уваги доводи, викладені у відзиві ГУНП в Полтавській області на позовну заяву Тютюнника А.О.

В судове засідання 04.11.2024 з`явилася представник позивач Юхимович С.А., повідомила про неможливість прибуття позивача в судове засідання, з огляду на те, що він перебуває на сході України, виконуючи волонтерські функції. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час ті місце його проведення були повідомлені належним чином. З огляду, на те що явка позивача для надання особистих пояснень визнавалась судом обов`язковою, з метою виклику учасників, які не з`явилися, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 15.00 25.11.2024.

25.11.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача Юхимович С.А., сформована 23.11.2024 за допомогою засобів підсистеми «Електронний суд», у які повідомила. Що з 22.11.2024 перебуває на лікарняному та за станом здоров`я не має можливості приймати участь у судовому засіданні призначеному судом на 25.11.2024 о 15.00. до заяви додано копію електронної інформаційної довідки.

В судове засідання 25.11.2024 з`явився позивач Тютюнник А.О. та відповідач 3 сержант поліції Карповський Д.Ю. В судовому засіданні судом оголошено зміст заяви представника позивача. Позивач Тютюнник А.О, з огляду на відсутність його представника, просив розгляд справи відкласти. Заслухавши думку учасників, суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 16.12.2024 на 14.00.

В судовому засіданні 16.12.2024 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач 3 сержант поліції Карповський Д.Ю. зазначив, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно.

З метою отримання додаткових доказів з приводу встановлених в судовому засіданні обставин, які на думку позивача, свідчать про протиправність дій відповідача, судом після з`ясування думки учасників оголошено перерву в судовому засіданні до 14.00 08.01.2025.

В судове засідання 08.01.2025 з`явилася представник позивача адвокат Юхимович С.А. Інші учасники справи не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представником позивача адвокатом Юхимович С.А. надано суду флеш-накопичувач з відеофайлом вул. Широка в с.Золотухи Лубенського району Полтавської області.

З огляду на відсутність інших учасників, дотримуючись принципу рівності усіх учасників перед законом і судом, з метою забезпечення можливості відповідачу висловити свою позицію щодо наданого нового доказу, протокольною ухвалою суду від 08.01.2025 розгляд справи відкладено до 27.01.2025 на 14.00.

В судове засідання 27.01.2025 з`явилася представник позивача адвокат Юхимович С.А., та відповідач 3 сержант поліції Карповський Д.Ю. Інші учасники справи не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив, наступні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2687957 від 26.07.2024, ОСОБА_2 26.07.2024 о 16 год. 36 хв. в с. Золотухи, вул. Широка, 9, перед поворотом не подав світловими покажчиками повороту, а саме ближче 50 м до здійснення повороту, чим порушив п. 9.4. ПДР, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с. 24).

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень про порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами частини 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом

Згідно із п.9.4. ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру).

Суд зазначає, що з огляду на норми, передбачені пп. а,б п.9.2, ПДР та п.9.4 ПДР водій повинен завчасно подавати сигнал у разі початку руху, зупинки транспортного засобу, перестроювання, повороту, розвороту. При цьому поворот або зупинка є окремими маневрами.

Положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Приписами ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП передбачає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз положень зазначених статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, суд зазначає, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення не лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, а й у інших випадках, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Вимоги ж до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режими, визначені частиною четвертою вказаної статті.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17 (адміністративне провадження № К/9901/1403/17), яка враховується судом при вирішенні цих правовідносин.

Судом враховується роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС від 18.12.2018 №1026).

Згідно оскаржуваної постанови, факт порушення позивачем ПДР зафіксовано на службову боді камеру cammro K9a інспектора поліції.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів події, зафіксованих на відеореєстратор зі службового авто поліцейського та з нагрудної камери поліцейського, долучених до матеріалів справи представником відповідача вбачається, що водій, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», 26.07.2024 о 16 год. 36 хв. в с. Золотухи, вул. Широка, 9, здійснив поворот, при цьому завчасно не подав сигнал світловими покажчиками повороту, а саме ближче 50 м до здійснення повороту, чим порушив вимоги п. 9.4 та п. 9.2б ПДР.

Після зупинки транспортного засобу «Фольксваген», працівник поліції виконав вимоги ч. 3 ст. 18 та ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. Після чого водій повідомив, що транспортним засобом він не керував, а підійшов до автомобіля, щоб взяти сигарети.

Після виконання вимог, передбачених статтею 18 та статтею 35 Закону України «Про Національну полію», поліцейський висловив вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами (а), (б), (г) пункту 2.1 ПДР. Водій відмовився надавати будь які документи, повторно заявляючи, що не він керував транспортним засобом до його зупинки. Водієм виявився ОСОБА_2 (15 год. 59 хв. 35 с. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції ).

В подальшому, після ознайомлення з відеодоказами порушення (16 год 17 хв. 51с. 16 год. 18 хв. 51с. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції), ОСОБА_2 заперечив факт керування ним транспортним засобом, наполягаючи, що на відео видно, що він підходив до автомобіля лише за сигаретами.

Відповідно до статті 279 КУпАП, поліцейський сержант поліції Карповський Д.Ю., як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зазначені у статті 222 КУПАП, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122 КУпАП щодо позивача ОСОБА_2 . Позивача ознайомлено з його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, статтею 63 Конституції України. Під час розгляду справи, заяв чи клопотань від позивача не надходило. З оглянутого відеозапису видно, що позивач поставив свій підпис в оскаржуваній постанові без будь-яких зауважень та йому було надано її копію.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що він не керував ТЗ, як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису із службового відеореєстратора працівників поліції, який вівся безперервно, вбачається що з моменту повної зупинки автомобіля «Фольксваген» (15 год. 56 хв. 03 с. відеозапису із службового відеореєстратора) і до того часу, коли до нього підійшли працівники поліції (15 год. 53 хв. 07 с. 15 год. 53 хв. 20 с. відеозапису з нагрудної камери працівника поліції) будь-яка інша особа зі сторони водія до автомобіля не наближалася. Натомість відеозаписом із службового відеореєстратора працівників поліції (15 год. 56 хв. 04 с. - 15 год. 56 хв. 06 с.) підтверджується, що саме позивач ОСОБА_2 виходить з транспортного засобу «Фольксваген» з лівого боку, з місця водія. Будь-якої іншої особи на місці водія не було. При цьому саме з правого переднього пасажирського сидіння автомобіля «Фольксаген», який після зупинки самовільно відкотився назад, виходить невідома особа (15 год. 53 хв. 08 с. - 15 год. 56 хв. 04 с. відеозапису із нагрудної камери працівника поліції).

Суд не бере до уваги доводи позивача, що у момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу «Фольксваген» він перебував на задньому сидінні вказаного автомобіля, а вже після зупинки вийшов з транспортного засобу та підійшов до місця водія, щоб взяти сигарети, оскільки дослідженим відеозаписом не підтверджуються вказані обставини.

З дослідженого в судовому засіданні наданого представником позивача відеозапису вул. Широка в с.Золотухи Лубенського району Полтавської області вбачається, що на відрізку шляху, який подолав водій транспортного засобу «Фольксваген», є вигин дороги, не позначений із жодного з боків будь якими дорожніми знаками. Звідси, суд погоджується із доводами представника позивача, про те, що рухаючись вказаною ділянкою автомобільної дороги, водій транспортного засобу «Фольксваген» не зобов`язаний був включати відповідний покажчик повороту.

Разом з тим, з оглянутого відеозапису з відеореєстратора , що у момент, коли транспортний засіб «Фольксваген» під час руху порівнюється із службовим автомобілем працівників поліції, у якому знаходиться відеореєстратор, покажчик повороту не включений. Також відеозаписом з відеореєстратора підтверджується, що після повороту, що є зміною напрямку руху, до моменту зупинки (завершення маневру повороту) транспортного засобу «Фольксваген», покажчик повороту на вказаному транспортному засобі також не включений. При цьому, з огляду на часовий відрізок, протягом якого транспортний засіб «Фольксваген» змінив напрямок руху, очевидним є факт, що відстань яка ним подолана, є меншою 50-100 м. Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу «Фольксваген», при зміні напрямку руху допустив порушення п.9.4. ПДР, а саме завчасно не подав сигнал покажчиками повороту до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказане дає підстави суду стверджувати, що саме позивач ОСОБА_2 керував транспортним засобом до моменту зупинки та саме він допустив вказане в оскаржуваній постанові правопорушення, а його дії спрямовані на введення поліцейських в оману щодо фактичних обставин правопорушення.

Інші доводи, викладені у позовній заяві, наведені у поясненнях позивача та його представника під час судових засідань не спростовують факт порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, та не підтверджують відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд зазначає, що доводи позивача об`єктивно спростовуються належними та допустимими доказами: відеозаписом події з відеорестратора службового транспортного засобу інспектора поліції та запису бодікамери поліцейського, долучених представником відповідача до матеріалів справи.

Будь-яких інших порушень процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не встановлено, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

За даних обставин, суд вважає, що доводи позивача зводяться лише до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та зазначеними у ній фактичними обставинами адміністративного правопорушення, при цьому доказів про те, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови порушив вимоги чинного законодавства позивачем не долучено. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови ЕНА № 2687957 від 26.07.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень КАС України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст. ст.5,6,77, 139,241-250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції №2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області сержанта Карповського Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 2687957 від 26.07.2024 року - відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , адреса: вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014.

Відповідач 2 - Сектор поліцейської діяльності № 1 відділення поліції №2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області адреса: вул. Незалежності, 14, селище Оржиця, Лубенський район, Полтавська область, 37700.

Відповідач 3 - поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області сержант Карповський Дмитро Юрійович адреса: вул. Незалежності, 14, селище Оржиця, Лубенський район, Полтавська область, 37700.

Повний текст рішення складено 27.01.2025.

Суддя Попадюк С.С.