Справа № 420/28317/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 297 761,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 у 2016 році було зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії (м. Одеса). Водночас, відповідач звернувся до командування Військової академії з рапортом про відрахування через небажання продовжувати навчання, внаслідок чого наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 19.04.2019 року №39-РС згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №8 від 05.03.2019 року відповідача відраховано з числа курсантів «у зв`язку з розірванням контракту».

Виходячи з довідки-розрахунку від 19.04.2019 року №1/55/1772, складеної Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Військовій академії (м. Одеса) становить 300 861,75 грн. Станом на 07.09.2024 року заборгованість складає 297 761,75 грн. Відповідачу було запропоновано протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги, сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса), водночас, добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив.

Враховуючи факт нездійснення добровільного відшкодовування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, Військова академія (м. Одеса) звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/28317/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, передбачене ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

За ч.1 ст.124 КАС України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Згідно п.2 ч.3 ст.124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до п.2) ч.4 ст.124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження у справі було направлено відповідачу за адресою, зазначеною позивачем в адміністративному позові, та яка міститься в Єдиному державному демографічному реєстрі ( АДРЕСА_1 ). Поштове відправлення було доставлено за вищевказаною адресою, однак не було вручене відповідачу, про що свідчить довідка Укрпошти форми ф.20.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження по справі №420/28317/24 було також оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, ні у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк, ні станом на час розгляду справи по суті від відповідача відзиву на позовну заяву, будь-яких пояснень по суті спірних правовідносин або доказів на спростування заявлених контролюючим органом позовних вимог, до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що ним було вжито всіх необхідних заходів, передбачених КАС України для повідомлення відповідача про розгляд адміністративної справи та реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави суду розглядати справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

На підставі витягу з наказу начальника Військової академії від 26.07.2016 року №398 з 26.07.2016 року курсантом першого курсу Військової академії денної форми навчання в галузі знань, спеціальності та спеціалізації: галузь знань «Транспорт», спеціальність «Автомобільний транспорт», спеціалізація «Автомобілі та автомобільне господарство для Міністерства оборони України» зараховано ОСОБА_1 .

Згідно витягу із наказу начальника Військової академії від 26.07.2016 року №42-РС ОСОБА_1 призначено на посаду «курсант».

В матеріалах справи наявний примірник контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, укладеного між курсантом солдатом ОСОБА_1 та ТВО начальника Військової академії полковником ОСОБА_2 , за п.1 якого курсант ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов?язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

На підставі витягу із наказу начальника Військової академії від 30.08.2016 року №199 з 30.08.2016 року ОСОБА_1 поставлено на всі види забезпечення за курсантськими нормами.

Водночас, у подальшому позивачем було подано рапорт на ім`я начальника курсу із вимогою відрахувати його з навчання у Військовій академії (м. Одеса) через небажання продовжувати навчання.

Згідно витягу із наказу начальника Військової академії від 19.04.2019 року №39-РС солдата ОСОБА_1 , курсанта 364 навчальної групи третього навчального курсу факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса), з 19.04.2019 року відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) «у зв`язку з розірванням контракту» військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання.

Відповідно до витягу із наказу начальника Військової академії від 19.04.2019 року №88 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу академії та знято з усіх видів забезпечення.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку 19.04.2019 року за №1/55/1772, витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса), складають в загальній сумі 300 861,75 грн. Між тим, на вказаній довідці-розрахунку міститься особистий підпис відповідача.

16.08.2024 року Військовою академією (м. Одеса) була сформована вимога-пропозиція про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, в якій зазначено, що станом на 16.05.2024 року заборгованість складає вже 297 761,75 грн., яку необхідно протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги сплатити на користь Військової академії (м. Одеса).

Вищевказана вимога-пропозиція від 16.08.2024 року була направлена відповідача засобами поштового зв`язку та була отримана особисто, що підтверджується наявним в матеріалах справи трекінгом АТ «УКРПОШТА».

Водночас, з моменту отримання вимоги-пропозиції відповідач у встановлений строк добровільно заборгованість не відшкодував, будь-яких клопотань про відстрочення або розстрочення платежу на адресу академії не надіслав, з огляду на що позивач був вимушений звернутись до суду з адміністративним позовом для примусового стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч.2 ст.25 Закону №2232-XII порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Статею 25 Закону №2232-XII врегульовано порядок підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За ч.1 ст.25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського та офіцерського складу проводиться у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно ч.4 ст.25 Закону №2232-XII громадяни України, які в установленому порядку зараховані до закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

Курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону (ч.7 ст.25 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З цього приводу суд зауважує, що з наявного в матеріалах справи контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, укладеного між курсантом ОСОБА_1 та ТВО начальника Військової академії, судом встановлено, що позивач був ознайомлений про обов`язок відшкодування Міністерству оборони України витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить навчання в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання.

Водночас, судом також встановлено, що позивача з 19.04.2019 року відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) у зв`язку з розірванням контракту через небажання продовжувати навчання.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.047.2006 року №964 (далі - Порядок №964), п.1 якої визначає, зокрема, механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ та Службі зовнішньої розвідки (п.2 Порядку №964).

Згідно п.3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

За п.4 Порядку №964 передбачено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 Порядку №964 спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Відповідно до п.2.3 цього Порядку розрахунку витрат закріплено, що у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.

Судом з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку 19.04.2019 року за №1/55/1772 було встановлено, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача у Військовій академії (м. Одеса), складають в загальній сумі 300 861,75 грн.

Суд також акцентує увагу на тому, що на вказаній довідці-розрахунку міститься особистий підпис відповідача, тобто він ознайомлений із наявністю заборгованості по витратам, пов`язаним з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса), та необхідності її погашення.

Згідно п.7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Факт направлення відповідачу вимоги-пропозиції від 16.08.2024 року про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі (в якій, станом на 16.05.2024 року, заборгованість зменшилася та складає 297 761,75 грн.) та її отримання відповідачем підтверджується наявним в матеріалах справи трекінгом відстеження на веб-сайті АТ «УКРПОШТА», згідно якого відповідачу зазначений лист вручено особисто 28.08.2024 року.

За час розгляду справи до суду не надходили докази добровільного відшкодування відповідачем заборгованості по витратам, пов`язаним з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, в розмірі 297 761,75 грн.

Вищевказані обставини свідчать про наявність законних підстав у Військової академії (м. Одеса) для стягнення вищевказаної суми заборгованості по витратам, пов`язаним з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 ст. 72 КАС України). При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Враховуючи вищевказане суд доходить висновку, що ОСОБА_1 під час підписання контракту був обізнаний про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, проте, станом на час розгляду справи заборгованість у добровільному порядку ним не відшкодована, а тому суд вважає, що позовні вимоги Військової академії (м. Одеса) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку з відсутністю таких судових витрат у справі №420/8249/24, суд вирішив їх розподіл не проводити.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Військової академії (м. Одеси) (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеси) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 297 761,75 грн.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький