Справа № 303/9221/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 303/9221/24 пров. № А/857/32460/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2024 року у справі № 303/9221/24 (головуючий суддя Заболотний А. М., м. Мукачево, повний текст рішення складено 18.11.2024) за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця на 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 24.05.2024 громадянин російської федерації ОСОБА_1 був виявлений та затриманий в ході проведення заходів щодо здійснення контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері в межах контрольованого прикордонного району при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон України. Начальником НОМЕР_2 прикордонного загону 27.05.2024 було прийнято рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2024 року (справа № 303/4511/24) ухвалено затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців. В рамках вжиття заходів для забезпечення виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» НОМЕР_2 прикордонним загоном було направлено лист на адресу Міжнародної організації з міграції в Україні (МОМ), що є провідною міжурядовою організацією в сфері міграції та Агентством ООН з питань міграції в Україні, з проханням щодо сприяння в межах компетенції у документуванні громадян російської федерації, в тому числі відповідача, свідоцтвами на повернення в країну їхньої громадянської належності (лист від 09.11.2024 року № 02.1/14790-24-Вих). На цей час відповіді на лист на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону не надходило. З огляду на те, що підстав для законного перебування на території України у відповідача не має, документи, що посвідчують особу та надають право на виїзд за межі території України відсутні, забезпечити примусове видворення відповідача наразі не є можливим.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2024 року позов задоволено частково. Продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 3 (три) місяці. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - громадянином російської федерації ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що рішення суду першої інстанції про затримання апелянта не набуло законної сили та зараз переглядається в апеляційній інстанції. Апелянт був народжений в Україні та має свідоцтво про народження українського зразка. Крім того, апелянт вказує на можливість отримання екстреного проїзного документу для позивача від Міжнародного Комітету Червоного Хреста.

Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 27.05.2024 начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковником Лілією Слободянюк прийнято рішення про примусове видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2024 року (справа №303/4511/24) громадянина російської федерації ОСОБА_1 затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців.

Згідно постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31.05.2024 у справі №299/3801/24 громадянина російської федерації ОСОБА_1 визнано винним в вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 грн.

Рішенням начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковником Лілією Слободянюк поміщено ОСОБА_1 до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Державної міграційної служби України.

Згідно листа Чернігівського ПТПІ від 18.06.2024 року №7477.5-77/7477.1.2-24, 18.06.2024 на адресу Чернігівського ПТПІ поштовим зв`язком надійшов паспорт громадянина російської федерації ОСОБА_1 та переклад цього документу, виконаний з російської та англійської мови на українську мову.

При цьому, як стверджує позивач, зазначений паспорт є пошкодженим (всередині вирвані аркуші), окрім того, термін дії документу закінчився 12.01.2023 року.

В подальшому позивачем в рамках вжиття заходів для забезпечення виконання вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на адресу Міжнародної організації з міграції в Україні (МОМ) був скерований лист з проханням щодо сприяння в межах компетенції у документуванні громадян російської федерації, в тому числі відповідача, свідоцтвами на повернення в країну їхньої громадянської належності (лист від 09.11.2024 року № 02.1/14790-24-Вих). На цей час відповідь на лист не надходила.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою - чотирнадцятою цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (частина п`ятнадцята статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно визначення пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону).

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частини дванадцята та тринадцята статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З наведеного слідує, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для забезпечення його примусового видворення мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

Однак, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває по даний час. Вказана обставина суттєво ускладнює центральному органу з питань міграції процес ідентифікації іноземців з країни агресора та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.

Встановлено, що у відповідача відсутні документи, які дають йому право на перетин державного кордону (виїзд з України), та документи на підтвердження законності перебування на території України.

Відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця, і не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до органів Державної міграційної служби України не звертався.

При цьому відповідач тривалий час нелегально перебуває на території України, із заявою про легалізацію свого перебування на території України до органів ДМС не звертався, весь час перебування на території України порушує міграційне законодавство України, рішення про видворення добровільно не виконав, сім`ї не має.

Позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2024 року, однак через повномасштабну агресію російської федерації проти України дипломатичні відносини між нашою державою та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинені, представлення інтересів російської федерації дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, забезпечити примусове видворення відповідача на даний час не є можливим.

Позивачем в рамках вжиття заходів для забезпечення виконання вимог закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на адресу Міжнародної організації з міграції в Україні (МОМ) був скерований лист з проханням щодо сприяння в межах компетенції у документуванні громадян російської федерації, в тому числі відповідача, свідоцтвами на повернення в країну їхньої громадянської належності (лист від 09.11.2024 року № 02.1/14790-24-Вих). На цей час відповідь на лист не надходила.

Колегія суддів зазначає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2003 року № 12-рп/2003).

Таким чином, враховуючи відсутність у відповідача документів, які дають йому право на перетин державного кордону (виїзд з України), та документів на підтвердження законності перебування на території України, не подання ним заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, апеляційний суд робить висновок про наявність обґрунтованих підстав для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач жодного разу не був на території рф, то такі доводи суд оцінює критично, адже в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про відсутність на рішенні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2024 року (справа № 303/4511/24) відмітки про набрання таким рішенням законної сили, слід зазначити, що в силу вимог ч.18 ст.289 КАС України на час розгляду судом першої та апеляційної інстанцій справи по суті позовних вимог і до набрання рішенням суду законної сили іноземець або особа без громадянства утримується у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. При цьому оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання (ч. 18 ст. 289 КАС України).

Враховуючи наведене, з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку затримання відповідача.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким частково задоволено позовні вимоги, законне та обгрунтоване.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина російської федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2024 року у справі № 303/9221/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 23.01.2025