Справа № 300/1673/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1673/24 пров. № А/857/16562/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 300/1673/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гомельчук С.В. в м. Івано-Франківську в порядку письмового провадження, справа за апеляційною скаргою сформована у змішаній (письмовій та електронній) формі), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ГУ ПФУ щодо відмови зарахувати до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину терміну навчання за денною формою в Національній юридичній Академії ім. Я. Мудрого м. Харків з 01.09.1988 по 22.06.1993, що становить 2 роки 4 місяці 21 день; календарний період проходження строкової військової служби з 30.06.1978 по 06.05.1980, що становить 1 рік 10 місяців 7 днів;

- зобов`язати відповідача врахувати до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину терміну навчання за денною формою в Національній юридичній Академії ім. Я. Мудрого м. Харків з 01.09.1988 по 22.06.1993, що становить 2 роки 4 місяці 21 день; календарний період проходження строкової військової служби з 30.06.1978 по 06.05.1980, що становить 1 рік 10 місяців 7 днів, що разом з періодом роботи на посаді судді Косівського районного суду Івано-Франківської області з 04.12.1995 по 20.10.2016, 20 років 10 місяців 18 днів в загальному зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді 25 років 1 місяць 16 днів та провести зарахування цього стажу, нарахування та виплату 60 % довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 03.03.2020 за № 165 з 19.02.2020;

- стягнути з ГУ ПФУ на користь ОСОБА_1 521875 грн завданої шкоди за умисну незаконну бездіяльність відповідача у вигляді недоплаченого грошового утримання за період з 19.02.2020 по квітень 2024 року включно та всі понесені судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину терміну навчання за денною формою в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого м. Харків з 01.09.1988 по 22.06.1993, що становить 2 роки 4 місяці 21 день та календарний період проходження строкової військової служби з 30.06.1978 по 06.05.1980, що становить 1 рік 10 місяців 7 днів.

Зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати позивачу до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину терміну навчання за денною формою в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого м. Харків з 01.09.1988 по 22.06.1993, що становить 2 роки 4 місяці 21 день та календарний період проходження строкової військової служби з 30.06.1978 по 06.05.1980, що становить 1 рік 10 місяців 7 днів, з урахуванням періоду роботи на посаді судді Косівського районного суду Івано-Франківської області з 04.12.1995 по 20.10.2016 - 20 років 10 місяців 18 днів, та провести з 19.02.2020 нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 60% суддівської винагороди, зазначеної в довідці ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 03.03.2020 № 165, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що нормативними актами, які діяли на час призначення позивачки на посаду судді або на час виникнення права у позивача на призначення щомісячного довічного грошового утримання, не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання та служби в армії. Цей перелік є вичерпним.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив у задоволенні такої відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 20.10.2016 відрахований зі штату Косівського районного суду відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 «Про звільнення суддів» та наказу від 03.10.2016 № 02-03/231, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

З 21.10.2016 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) та статті 141 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI).

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області від 03.03.2020 № 165, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , станом на 18.02.2020 складає 100896 грн, з них посадовий оклад 63060 грн та доплата за вислугу років 37836 грн.

Постановою Косівського районного суду від 14.12.2017 у справі № 347/2396/17, яка набрала законної сили 21.03.2018, зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у повній сукупності: половину терміну навчання за денною формою в Національній юридичній з 01.09.1988 року по 22.06.1993 року і становить (половину) - 2 роки 4 місяці 21 день; календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.06.1978 року по 06.05.1980 року і становить 1 рік 10 місяців 07 днів, а також період роботи на посаді судді з 04.12.1995 року по 20.10.2016 року, що становить 20 років 10 місяців 18 днів а в загальному зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 25 років 1 місяць 16 днів, з суми заробітку 25600,00 грн. та з урахуванням щорічної виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу судді, з часу призначення, а саме з 21.10.2016 року та з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження граничного розміру виплати, та із врахуванням підвищення за проживання в гірському населеному пункті.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі № 300/3063/20, яке набрало законної сили 22.02.2021, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020, згідно довідки Територіального управління ДСА України в Івано-Франківській області від 03.03.2020 № 165 з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання рішення від 08.12.2020 у справі № 300/3063/20 ГУ ПФУ здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Згідно з розрахунком від 25.05.2021 вбачається, що страховий стаж судді становить 20 років 10 місяців 18 днів та розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, складає 50% - 50448 грн.

03.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, зарахувавши до стажу судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання, з 21.10.2016 половину терміну навчання за денною формою та службу в армії, що разом складає 25 років 1 місяць 16 днів, у розмірі 60% від суддівської винагороди.

Листом ГУ ПФУ від 14.02.2024 зазначено, що половина строку навчання за денною формою навчання у Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого та період військової служби в Збройних Силах СРСР, період роботи на посаді стажиста позивачу зараховано виключно до стажу роботи, який дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Зарахувати інші періоди трудової діяльності до суддівського стажу позивача для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного грошового утримання немає підстав.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону № 1402-VIII.

Згідно з частиною першою статтею 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у частині третій статті 142 Закону № 1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.

Відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ; в редакції чинній на час прийняття позивача на посаду судді 06.09.1990).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із частиною першою статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (далі Указ №584/95) та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до сформованої практики Верховного Суду період проходження строкової військової служби, навчання в інститут підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 127/20301/17, 11 листопада 2020 року у справі № 243/4501/17, 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21 тощо.

Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавство, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, передбачало право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення його до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується за умови роботи на посаді судді не менше 10 років половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Тобто, такий стаж безпідставно незарахований відповідачем до стажу позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. При цьому, дозволяється, виключно шляхом прийняття закону, змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 9 листопада 2018 року у справі № 559/443/17, 2 квітня 2019 року у справі № 607/8578/17, 14 березня 2019 року у справі № 490/7796/17, 13 травня 2020 року у справі № 242/1890/17 тощо.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 300/1673/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар