Справа № 420/14342/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14342/24

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 07.10.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не проведенні автоматичного перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 03.04.2018 №ТХ-28339, відповідно до постанови №185 від 23.02.2024 та постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та у невиплаті поточної пенсії позивача у зв`язку з закінченням дії паспорта;

- зобов`язати відповідача припинити призупинення виплати пенсії, провести перерахунок відповідно та виплату пенсії з 01.01.2018 року застосовуючи нову довідку про розмір грошового забезпечення від 03.04.2018 №ТХ-28339, за винятком сплачених сум, з проведенням індексації відповідно до постанови № 185 від 23.02.2024 та підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 року по справі №766/14335/16-а, було визнано право позивача на поновлення пенсії з 01.05.2016 року, відповідно до якої відповідач був зобов`язаний поновити позивачу пенсію за вислугу років, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновив позивачу виплату пенсії у мінімальному розмірі на час її припинення. Не погоджуючись з розрахунком його пенсії, виконаним відповідачем без отримання оновленої довідки про грошове забезпечення, позивач звернувся до суду у справі № 540/277/20 з позовом. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 540/277/20 від 09.04.2020 в задоволенні позову відмовлено. Постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 рішення від 09.04.2020 залишено в силі. 15.11.2023 позивач отримав лист ТЦК №8/754 від 14.11.2023 яким позивачу надано копію запиту Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.01.2018 № 218/03 про отримання довідок про грошове забезпечення позивача та копію довідки для перерахунку пенсії від 03.04.2018 №ТХ-28339 пенсіонера ОСОБА_1 . Отже, на підставі всього вищевикладеного, бездіяльність відповідача щодо розрахунку з 01.05.2016 року позивачу пенсії у розмірі, нижчому за встановлений чинним пенсійним законодавством, та його бездіяльність щодо не проведення автоматичного встановленого законом перерахунку який мав відбутися з 01.2018 року мають бути визнані протиправними. Відповідач має бути зобов`язаний здійснити нарахування пенсії позивачу у розмірі відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосувавши нову довідку про розмір грошового забезпечення, з проведенням компенсації втрати частини доходів.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що після надходження 25.01.2018 року до Головного управління пенсійної справи ОСОБА_1 , розмір пенсії переглянуто відповідно до матеріалів пенсійної справи. Одночасно повідомлено, що з 01.12.2021 року виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено до з`ясування у зв`язку з закінченням дії паспорта. Розділом ІІ Закону 2262 встановлено розміри пенсій за вислугу років. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 2262 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 15.02.2007 за № 135/13402. Пунктом 4 Порядку 3-1 регламентовано, що заява про поновлення раніше призначеної пенсії подається пенсіонером або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання. Для відновлення виплати пенсії відповідно до Закону №2262, позивачу необхідно звернутися особисто до територіального органу Пенсійного фонду України із документом, що посвідчує особу, для проходження фізичної ідентифікації відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за №991/27436. право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення виникає виключно у зв`язку з прийняттям рішенням Кабінетом Міністрів України про перерахунок такої пенсії конкретно визначеній категорії пенсіонерів, що має наслідком застосування відповідної процедури, передбаченої, зокрема, п. 3 Порядку №45, згідно якої на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Іншого рішення, окрім як Постанови №103, Урядом прийнято не було, а відповідні оновлені довідки про розмір грошового забезпечення уповноважений орган на виконання відповідних норм діючого законодавства уже направляв на адресу Головного управління, на підставі яких позивачу був здійснений перерахунок пенсії. Оскільки Постанови № 103 скасована, підстави для перерахунку пенсії Позивача з 01.01.2018 року відсутні.

Рішенням Одеського кружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.04.2018 №ТХ28339.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 01.01.2018 року пенсії з урахуванням раніше здійснених виплат, виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.04.2018 року №ТХ28339.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 986,96 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2021, в іншій частині залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 по справі № 420/14342/24 без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Позивачу 06.01.1993 року призначено пенсію по вислузі років, яка виплачувалась йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, що не заперечується самим відповідачем.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 року по справі №766/14335/16-а зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 травня 2016 року.

У вказаній постанові судом апеляційної інстанції встановлено, що: «… ОСОБА_1 є громадянином України і на даний час постійно проживає у державі Ізраїль.

З 07 січня 1993 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 2000 року виплата пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», була припинена у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

13 травня 2016 року позивач, через свого представника, звернувся до Головного УПФ України в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії за віком починаючи з 26 травня 2001 (а.с.33)».

На виконання зазначеного рішення позивачу з 01.05.2016 року поновлено виплату пенсії за вислугу років.

Також, як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2023 №8/754, ним 03.04.2018 року було складено довідку №ТХ28339 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018 року, згідно якої посадовий оклад становить 5360,00 грн, оклад за військовим званням (підполковник) 1410,00 грн; надбавка за вислугу років (50%) 3385,00 грн, разом 10155,00 грн.

Проте, доказів перерахунку пенсії позивача на підставі вказаної довідки з 01.01.2018 року у матеріалах пенсійної справи відсутні.

Натомість згідно наявного у пенсійній справі позивача атестату №457 від 09.11.2021 позивачу припинено виплату пенсії до з`ясування, підстави зупинення не вказані.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом № 1058-VI.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 зазначеного Закону, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ураховуючи те, що відповідно до частини третьої статті 4 Закону №1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Частиною першою статті 49 Закону №1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу норм статті 49 Закону №1058-IV вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними. Проте, слід зауважити, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що «інші випадки» для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7.02.2014, вказав, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08.07.2004 у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Посилання відповідача, у листі від 09.11.2023 №2100-0209-8/3686 «у зв`язку з закінчення дії паспорта», к підставу для припинення виплати позивачу пенсії, колегія суддів вважає не є підставою для невиплати соціальних виплат.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи прийнятого відповідачем рішення про припинення виплати позивачу пенсії, як то передбачено статтею 49 Законом № 1058-VI, та неповідомлення відповідачем визначених цією статтею або інших передбачених законом причин припинення її виплати, суд дійшов висновку про протиправність припинення виплати відповідачем пенсії позивачу.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька