Справа № 420/29756/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/29756/24

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в який просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі №25326-22670/5-02/8-1500/24 від 10.09.2024 року, у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050-ІІІ, компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати основного розміру пенсії в сумі 32 000,00 грн за період з 01.11.2022 року по 29.02.2024 року (по день, з якого розпочалась виплата перерахованої пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити помісячний розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050-ІІІ1, компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії в сумі 32 000,00 грн. за період з 01.11.2022 року по 29.02.2024 року (по день, з якого розпочалась виплата перерахованої пенсії);

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі від 11.09.2024 року № 25397-22868/Б-02/8-1500/24, у розрахунку та виплаті ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050-ІП, компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати основного розміру пенсії в сумі 152 741, 93 грн за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року (по день, з якого розпочалась виплата перерахованої пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити помісячний розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050-ІІІ, компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії в сумі 152 741, 93 грн за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року (по день, з якого розпочалась виплата перерахованої пенсії).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що на виконання рішень судів по справам № 420/5791/22 та № 420/21062/23 відповідач нарахував, але ще не виплатив, заборгованість з виплати пенсії, однак зазначений розрахунок проведений без розрахунку компенсації втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії у належному розмірі.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2022 в сумі 152 741,93 грн та за період з 01.11.2022 по 29.02.2024 в сумі 32 000,00 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців. Однак, на думку представника відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву нормативні положення доводять, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що несвоєчасне нарахування позивачу пенсії у належному розмірі, відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частин доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати, в незалежності від факту виплати нарахованої заборгованості.

Відповідач надав відзивна апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року по справі № 420/5791/22, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 33/36-1861у від 12.10.2021 року, наданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" станом на листопад 2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішення суду по справі № 420/5791/22 здійснило 24 жовтня 2022 року перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2019 року та станом на 01.11.2022 розмір пенсії становив 10 055,58 грн.

Також нараховано заборгованість з недоплаченої пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року в розмірі 152 741,93 грн.

Позивач звернулась до ГУПФУ в Одеській області із заявою 08.08.2024 року про роз`яснення причин не виплати заборгованості з пенсії у розмірі 152 741, 93 грн, як суми боргу, який утворився після проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5791/22 від 30.06.2022 року та з проханням нарахувати та виплатити компенсацію за вчасно не виплачену частину пенсії.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 11.09.2024 року № 25397-22868/Б-02/8-1500/24 відповідач повідомив, що інформація про виконання рішень у справі № 420/5791/22 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень та виплата нарахованої доплати пенсії за вказаним рішенням суду в сумі 152741,93 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з державного бюджету України. Також у листі повідомлено, що враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 року по справі № 420/21062/23, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01.11.2022 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем здійснений перерахунок доплати до пенсії з 01.11.2022 року, та розраховано заборгованість у доплаті 32 000 грн.

08 серпня 2024 року позивач звернулась до ГУПФУ в Одеській області із заявою від 08.08.2024 року про роз`яснення причин не виплати доплати у розмірі 32 000,00 грн, як суми боргу, який утворився після проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/21062/23 від 14.11.2023 року та з проханням нарахувати та виплатити компенсацію за вчасно не виплачену частину пенсії.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області №25326-22670/5-02/8-1500/24 від 10.09.2024 року повідомлено позивача, що виплата нарахованої доплати пенсії на виконання рішення суду по справі № 420/21062/23 від 14.11.2023 року за період з 01.11.2022 року по 29.02.2024 року в сумі 32 000 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з державного бюджету України. Також у листі повідомлено, що враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ще не виплачена позивачу, а тому у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати компенсації втрати таких доходів, оскільки визначальними обставинами для виплати компенсації втрати частин доходу є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-II та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, якою затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

За статтею 1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону № 2050-III).

Відповідно до статті 3 вказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У той же час статтею 4 Закону № 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Зміст наведених норм права дає підстави стверджувати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом № 2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. Одночасно законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.

Аналогічна права позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 520/1001/19 та від 23.03.2023 у справі №520/2020/19.

З матеріалів справи вбачається, що як на момент звернення ОСОБА_1 з цим позовом, так і на момент подачі апеляційної скарги позивачем та відзиву на неї відповідачем, сума заборгованості з перерахованої пенсії, на виконання судових рішень, позивачу ще не виплачена пенсійним органом.

Своєю чергою, зі змісту норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 можна дійти висновку, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 440/700/20 від 19 червня 2024 року.

Враховуючи викладене, не заперечуючи право позивача на отримання компенсації втрати частин доходів після виплати пенсійним органом заборгованості з пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення цього позову.

Щодо посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, зокрема викладену в постанові по справі № 600/1941/16-а від 24.07.2024 року, то колегія суддів наголошує, що вони не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки, на відміну від обставин цієї справи, заборгованість з перерахованих пенсій позивачам виплачена.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 вересня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко