Справа № 420/27283/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. № 36, в частині, що стосується внесення змін у довідку № 137 від 22.04.2024 р. та конкретизації зазначених періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо внесення змін в довідку № 137 від 22.04.2024 р. шляхом видання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. № 67;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скасувати довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. № 67.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з 04.08.2022 р. проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 22.04.2024 р. відповідач направив позивачу довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України № 137 від 22.04.2024 р., згідно якої ОСОБА_1 приймала безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно. 23.07.2024 р. військовою частиною НОМЕР_1 ініційовано службове розслідування за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь. За результатами останнього прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності), за яким внесено зміни у довідку № 139 від 22.04.2024 р. та змінено зазначені періоди участі позивача у заходах шляхом їх зменшення. Так, за змістом нової довідки від 24.07.2024 р. № 67 військова частина підтверджує участь у наступні періоди: з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 04.06.2023 р., 07.08.2023 р., 10.08.2023 р., 13.08.2023 р., 16.08.2023 р., 19.08.2023 р., 22.08.2023 р., 25.08.2023 р., 28.08.2023 р., 31.08.2023 р., 14.10.2023 р., 17.10.2023 р., 20.10.2023 р., 24.10.2023 р. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 за результатами проведеного службового розслідування змінено довідку про безпосередню участь, зменшено періоди такої участі до фактично виплачених сум. Позивач зазначає, що в основу акту службового розслідування та оскаржуваного наказу покладено пояснення начальника радіостанції взводу управління та зв`язку роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 . З аналізу пояснень даної особи не вбачається, що остання підтверджує помилкового внесення ОСОБА_4 періодів безпосередньої участі у довідку, видану позивачу. Більше того, власне опитування ОСОБА_4 , як особи, яка підготувала проекти довідок, взагалі у рамках службового розслідування здійснено не було. В подальшому у акті здійснюється аналіз витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 156 від 01.06.2023 р. та витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (№ 148дск від 26.04.2022 р.) та робиться висновок про невідповідність періодів. Водночас, вказані документи не надаються у якості додатків до акту службового розслідування. Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. № 36 в частині, що стосується внесення змін у довідку № 137 від 22.04.2024 р. та конкретизації зазначених періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь, протиправними, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 03.09.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, у справі відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачі п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 17.10.2024 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.11.2024 р. на 10:00 год.

04.11.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що відповідачем проведено службове розслідування, в ході якого досліджено документи, що містять інформацію про учать позивача в бойових діях та в інших заходах, та мають гриф "таємно", "для службового користування". Оскільки позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , а військова частина не має підтвердження від УСБУ в Одеській області про допуск та доступ до державної таємниці позивача, при цьому обов`язок щодо ознайомлення із матеріалами справи повинен бути виконаний посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , прийнято рішення не долучати такі докази до матеріалів службового розслідування. При цьому всі витяги, які дають можливість прослідкувати логіку та періодичність залучання до заходів щодо оборони держави, до матеріалів службового розслідування долучені. За результатами службового розслідування, його матеріали направлено особам, які повинні бути з ним ознайомлені. При цьому в місячний термін, який встановлений спеціальним законодавством ані позивачем, ані іншими особами скарг вищому командиру подано не було. Тобто позивач погодився із його змістом. На підставі наведеного, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою від 11.11.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 11.11.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 04.12.2024 р. на 10:00 год.

Протокольною ухвалою від 04.12.2024 р. судове засідання відкладено на 13.01.2025 р. 12:00 год.

Ухвалою від 09.01.2025 р. задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданн, призначеного на 13.01.2025 р. на 12:00 год., в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Протокольною ухвалою від 13.01.2025 р. судове засідання відкладено на 22.01.2025 р. 12:00 год.

22.01.2025 р. від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання до моменту після прибуття представника військової частини НОМЕР_1 з бойового службового відрядження, а у разі неможливості такого відкладення - розглядати справу без його участі, врахувавши заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву.

22.01.2025 р. від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про відкладення судового розгляду, здійснювати судовий розгляд в письмовому провадженні та за його результатами задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 22.02.2024 р. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про відкладення судового розгляду, та враховуючи клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд перейшов до розгляду адміністративної справи № 420/27283/24 в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 р. № 187 з 04.08.2022 р. зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, з 05.08.2022 р. зараховано на котлове забезпечення у пункті постійної дислокації при військовій частині НОМЕР_2 , і вказано вважати такою, що з 04.08.2022 р. справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3440 грн. на місяць, 12 тарифний розряд, шпк "старший лейтенант".

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.12.2023 р. № 348 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу управління та зв`язку роти бойового управління та забезпечення, призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 29.11.2023 р. № 493 на посаду старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини НОМЕР_3 окремого батальйону охорони та обслуговування ВОС-2905003, вважати таким, що 06.12.2023 р. справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, в АДРЕСА_1 , військової частини НОМЕР_2 .

3 06.12.2023 р. позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 07.12.2023 р. знято з котлового забезпечення у польових умовах при військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та видано продовольчий атестат.

22.04.2024 р. представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати довідку про безпосередню участь позивача в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Листом від 22.04.2024 р. № 139 відповідач надав довідку від 22.04.2024 р. № 137, згідно якої позивач в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м.Одеса, Одеська обл., смт.Таїрове.

Згідно рапорту від 30.05.2024 р. №369 тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 стало відомо про те, що 28.05.2024 р. на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження по справі № 420/15068/24 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. При ознайомленні з доказами по справі виявлено можливу невідповідність періодів безпосередньої участі ОСОБА_1 які зазначені в довідці про безпосередню участь від 22.04.2024 р. № 137 фактичним дням участі у бойових діях.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. № 78 командиру взводу управління та зв`язку лейтенанту ОСОБА_7 за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь позивача від 22.04.2024 р. №137 наказано провести службове розслідування в термін до 30.06.2024 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарської діяльності) від 27.06.2024 р. № 102 продовжено строк проведення службового розслідування в термін до 30.07.2024 р.

Згідно акту службового розслідування від 23.07.2024 р. № 503, службовим розслідуванням встановлено, що серед документів, які були підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій, є довідка від 22.04.2024 р. № 137 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, якою вказано, що ОСОБА_1 брала участь у вищевказаних заходах у період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно.

Підставою для видачі довідки зазначено, витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2022 р. № 148дск та витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 р. № 156.

У витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2023 р. № 156 вказано, що ОСОБА_1 відряджено до "області виконання завдань 1" з 01.06.2023 р. (підстава: розпорядження начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 19.03.2023 р. № 2/1308).

У витязі із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (№ 148дск від 26.04.2022) відображено інформації про виконання бойового розпорядження № 1 та накази командира військової частини НОМЕР_1 протиповітряної оборони щодо виконання бойових завдань з протиповітряної оборони в складі ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на автоматизованій системі "Віраж-планшет" у кількості 6 осіб, проте без зазначення кого саме зі складу військовослужбовців залучено.

В результаті дослідження документів виявлено що коректними періодами участі ОСОБА_1 є період з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р.; з 01.06.2023 р. по 04.06.2023 р.; 14,17,20,24 жовтня 2023 року; 07,10,13,16,19,22,25,28,31 серпня 2023 року (підстава рапорти заступника командира щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та графіків бойового чергування).

Таким чином встановлено невідповідність даних щодо участі ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України які внесено у довідку про безпосередню участь № 137 від 22.04.2024 р. та в якій вказано, що ОСОБА_1 брала участь у вищевказаних заходах у період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р.

За результатами службового розслідування, командир взводу управління та зв`язку лейтенант ОСОБА_7 запропонував службове розслідування вважати завершеним; старшому солдату ОСОБА_4 нагадати про обов`язки служби через те, що вона не додержувалась військової дисципліни, не була пильною при складанні службових документів та не додержала правил роботи з документами у військовій частині в порушення вимог ст.16, ст.8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, функціональних обов`язків діловода управління військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2024 р.; діловоду управління військової частини НОМЕР_1 внести зміни в довідку №137 від 22.04.2024 р. та конкретизувати зазначені періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. № 36 діловоду управління військової частини НОМЕР_1 наказано внести зміни в довідку від 22.04.2024 р. №137 та конкретизувати зазначені періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України які внесено у вищезазначені довідки про безпосередню участь.

24.07.2024 р. відповідачем видано оновлену довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. № 67, згідно якої позивач дійсно в період з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 04.06.2024 р., 07.08.2023 р.; 10.08.2023 р.; 13.08.2023 р.; 16.08.2023 р.; 19.08.2023 р.; 22.08.2023 р.; 25.08.2023 р.; 28.08.2023 р.; 31.08.2023 р., 14.10.2023 р.; 17.10.2023 р.; 20.10.2023 р.; 24.10.2023 р., брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Одеській області, смт.Таїрове, Одеській області, с.Знам`янка.

Вважаючи протиправним оскаржуваний наказ, а також дії відповідача щодо внесення змін у довідку № 137 від 22.04.2024 р. шляхом видання нової довідки від 24.07.2024 р. № 67 протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом для їх скасування та поновлення на посаді.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу в Україні" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

За приписами ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон № 2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст. 1-2 Закону № 2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 р. прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Судом встановлено, що позивач у період з 04.08.2022 р. по 06.12.2023 р. проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у її складі безпосередньо брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України які внесено у вищезазначені довідки про безпосередню участь.

Проте, за вказаний період відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168.

З метою реалізації права ОСОБА_1 на виплату такої додаткової винагороди, представник позивача звернувся до відповідача із заявою, за результатами розгляду якої 22.04.2024 р. військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 22.04.2024 р. № 137, згідно якої позивач в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м.Одеса, Одеська обл., смт.Таїрове.

В подальшому, з метою захисту своїх прав, позивач 17.05.2024 р. звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача, в якій просила зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_8 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 у розмірі 30000 грн. на місяць пропорційно дням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ознайомившись із матеріалами адміністративної справи № 420/15068/24, представником відповідача - тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому повідомлено про можливу невідповідність періодів безпосередньої участі ОСОБА_1 , зазначених в довідці про безпосередню участь від 22.04.2024 р. №137 фактичним дням участі у бойових діях.

За даним фактом наказом командира військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. № 78 проведено службове розслідування, за результатами якого позивачу видано нову довідку про безпосередню участь від 24.07.2024 р. № 67, згідно якої зменшено періоди участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Аргументуючи позовні вимоги, позивач вказує, що службове розслідування базується на поясненнях начальника радіостанції взводу управління та зв`язку роти бойового управління та забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 , з яких не вбачається, що остання підтверджує факт того, що ОСОБА_4 помилково внесла періоди безпосередньої участі у довідку, видану позивачеві. Більше того, власне опитування ОСОБА_4 , як особи, яка підготувала проекти довідок, взагалі у рамках службового розслідування здійснено не було. Позивач вважає, що відповідачем не встановлено належним чином обставини вчиненого дисциплінарного проступку, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, а також не вжито усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого дисциплінарного проступку. Отже, мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана.

Суд вважає наведені доводи позивача безпідставними з огляду на наступне.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 р. № 551-XIV затверджено названий статут (далі - Дисциплінарний статут), який Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 р. № 608 (далі - Порядок № 608).

Згідно абз.4 п.2 розділу I Порядку № 608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з п.п.3, 4 Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.

У відповідності до п.п.1, 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

У відповідності до розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали службового розслідування за фактом невідповідності періодів участі ОСОБА_1 в бойових діях, судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.05.2024 р. № 78 його метою визначено уточнення наявності причин, умов, що сприяли можливому правопорушення та встановлення ступеня вини посадових осіб. Як вбачається із акту службового розслідування від 23.07.2024 р. № 503, уповноваженими особами визначено причини та умови, що сприяли можливому правопорушення - особиста недисциплінованість та неуважність військовослужбовця ОСОБА_4 , а також визначено ступінь вини посадової особи - вина військовослужбовця виражається у формі необережності. Отже, мета службового розслідування досягнута, а доводи позивача щодо протилежного є безпідставними.

Крім того, суд відхиляє аргументи позивача про те, що службовим розслідуванням не встановлено належним чином обставини вчиненого дисциплінарного проступку, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, причини та умови, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, оскільки всі обов`язкові елементи описової частини акту службового розслідування, які визначені Порядком № 608, відображені в акті службового розслідування від 23.07.2024 р. № 503, за фактом, що стосується предмета спору у даній справі.

Також суд не підтримує доводи позивача щодо невжиття відповідачем усіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого дисциплінарного проступку з огляду на те, що в ході службового розслідування не допитано особу, відповідальну за складення довідки від 22.04.2024 р. № 137 - ОСОБА_4 , а в основу акту службового розслідування покладено пояснення ОСОБА_3 фактичного виконавця довідки, в яких не підтверджено факт помилкового внесення ОСОБА_4 періодів безпосередньої участі позивача у вказану довідку.

Суд зазначає, що окрім пояснення ОСОБА_3 результати службового розслідування базуються на документах, що містять інформацію про учать позивача в бойових діях та в інших заходах, та мають гриф "таємно", "для службового користування", а саме: витяг із журналу бойових дій військової частини № НОМЕР_5 дск від 26.04.2022 р., бойове розпорядження Командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 26.03.2023 р. № 864т/окп/бу; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 08.04.2023 р. № 10дск; бойовий наказ начальника 10 КП ППО від 12.04.2023 р. № 13дск, витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 156 від 01.06.2023 р.

Вивчення вказаних документів надало змогу відповідачу встановити вірні дні безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, незалежно від отримання пояснень винної посадової особи - ОСОБА_4 , яка перебуває у декретній відпустці та з якою не вдалося встановити зв`язок.

Також суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі в період з 01.06.2023 р. по 06.12.2023 р. включно, як було зазначено в первинній довідці від 22.04.2024 р. № 137.

Порушень процедури проведення відповідачем службового розслідування за фактом невідповідності даних у довідці про безпосередню участь позивача від 22.04.2024 р. № 137, встановленої Порядком № 608, під час судового розгляду не виявлено.

З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд приходить до висновку, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.07.2024 р. № 36, в частині, що стосується внесення змін у довідку № 137 від 22.04.2024 р. та конкретизації зазначених періодів участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, які внесено у вищезазначену довідку про безпосередню участь є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача щодо внесення змін в довідку № 137 від 22.04.2024 р. шляхом видання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.07.2024 р. № 67, а також зобов`язання відповідача скасувати довідку від 24.07.2024 р. № 67, оскільки є похідними від вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), "Проніна проти України" (18.07.2006 р.; п.23) та "Серявін та інші проти України" (10.02.2010 р.; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"; 09.12.1994 р., п.29).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність прийняття оскаржуваного наказу та видачі позивачу довідки із зміненими відомостями, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко