Справа № 260/8274/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/8274/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), яким просить суд: "1. Відкрити провадження по адміністративній справі за позовною заявою військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі; 2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 , банк отримувач: УДКСУ Волинської області, МФО 820172, р/р НОМЕР_5 ) кошти в сумі 953 (дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 20 копійок; 3. Розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження.".

20 грудня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення, яке повернулося на адресу суду, відповідачем ухвалу про відкриття провадження було отримано 03 січня 2025 року (а.с. 53).

Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.

Відповідно до статі 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги статті 162 частини 6 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач проходив службу у Військової частині НОМЕР_6 перебував на всіх видах забезпечення в такій частині. Позивач самостійно не повернув кошти в розмірі 953,20 грн за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, а відтак вони підлягають стягненню на користь Військової частини НОМЕР_1 . Просив позов задовольнити повністю.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 травня 2020 року № 101 старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира від 19 травня 2020 року № 116-РС на посаду гранатометника 7 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19 травня 2020 року зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 19 травня 2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.а. 8).

Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування від 19 травня 2020 року № 4787/1285 старшому солдату ОСОБА_1 Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , було видано речове майно згідно визначених чинним законодавством норм (а.с.а.с. 9, 10).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 квітня 2021 року № 76 старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира бригади і якому з 30 липня 2020 року призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, звільненого наказом командира від 13 квітня 2021 року №93-РС з військової служби у запас відповідно до пункту "є" (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) статті 26 частини 5Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, з 14 квітня 2021 року виключено зі списків особового складу, з усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки від 14 квітня 2021 року № 55 про взаємозалік грошових коштів за речове майно (а.с. 13), за старшим солдатом ОСОБА_1 залишилась заборгованість за видані військовослужбовцю предмети речового майна особистого користування, строки яких не закінчились, у розмірі 7888 (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 80 копійок та за інвентарне майно в розмірі в розмірі 6454 (шість тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 46 копійок, відповідно до довідки від 14 квітня 2021 року № 9 (а.с. 12).

При цьому позивач вказує, що подальше стягнення не можливе у зв`язку з виключенням відповідача зі списків військової частини НОМЕР_1 , залишок до утримання складає 953,20 грн.

Зважаючи на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно із статтею 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

В свою чергу, правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, визначає Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.1999 №1075-XIV (далі по тексту - Закон України №1075-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону України № 1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно із статтею 3 Закону України №1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 частиною 1 Закону України №1075-XIV визначено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців регламентоване статтею 9-1 Закону України № 2011-XII.

Так, відповідно до статті 9-1 частини 1 Закону України №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898 визначено, що основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Як встановлено судом після зарахування відповідача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення йому видано речове майно, що підтверджується карткою обліку матеріальних засобів особистого користування.

Пунктом 4 абзацом 8 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відтак, ОСОБА_1 , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів, повинен відшкодувати державі - Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 кошти за видані йому предмети речового майна особистого користування, строки носіння яких не закінчились, у сумі 953,20 грн.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи доказів сплати відповідачем коштів у сумі 953,20 грн суду не надано.

Враховуючи, що відповідачем добровільно не відшкодовано майнової шкоди, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів у цій сумі.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) майнову шкоду в розмірі 953,20 (дев`ятсот п`ятдесят три гривні 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко