Справа № 520/34822/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. №520/34822/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення та невиплати їй пенсії за віком з 01.10.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити їй виплату пенсії за віком з 01.10.2022;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 05.05.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.10.2022 виплату пенсії припинено. Відповідач повідомив, що підставою припинення виплати пенсії стало те, що позивачка з 2009 отримувала пенсію по інвалідності, з 01.02.2017 виплату було припинено в зв`язку з виїздом позивача до російської федерації, і на даний час інформація щодо припинення їй виплати пенсії по інвалідності на території іншої країни відсутня. 06.11.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення їй виплати пенсії за віком з жовтня 2022, 16.11.2023 відповідач відмовив у поновленні такої виплати. Позивач вказує, що вона до рф не виїжджала, що весь цей час працювала в КНП «Первомайський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 01.10.2013 по теперішній час (13.12.2023). Вважаючи такі дії протиправними, та посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти обставин викладених в позовній заяві заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також зазначив, що при відпрацюванні даних щодо встановлення інвалідності (вперше) згідно виписки МСЕК про встановлення групи інвалідності 12 ААВ №345327 від 06.09.2022 було виявлено, що ОСОБА_1 позначалася пенсія по 3 групі інвалідності з 2009 по 2012, встановленої безстроково. 26.01.2017 управлінням ПФУ отримано запит від УПФУ РФ у місті Бєлгороді від 24.01.2017 щодо направлення пенсійної справи ОСОБА_1 у зв`язку з її реєстрацією в м. Бєлгород з 23.10.2017 року. 30.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про видачу пенсійної справи у зв`язку з її виїздом до рф. Листом управління від 26.01.2017 пенсійну справу ОСОБА_1 було направлено до УПФ рф у м. Бєлгород. Доказом припинення виплати пенсії позивачу є службова записка від 23.09.2022.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в с. Лозовенька, Балаклійського району, Харківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , виданим Первомайським РВ УМВС України в Харківській області 21.11.2000 року.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та з 05.05.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.10.2022 виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено, доказом припинення виплати відповідач зазначив службову записку управління від 23.09.2022 .

Листом від 16.11.2022 №2000-0307-8/80971 відповідач на заяву позивача від 31.10.2022 про обставини припинення виплати їй пенсії з жовтня 2022 року повідомив, що при відпрацюванні даних щодо встановлення інвалідності (вперше) згідно виписки з акту огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності 12 ААВ №345327 від 06.09.2022 року було виявлено, що позивачу призначалася пенсія по 3 групі інвалідності з 2009 по 2012 рр., встановленої безстроково. 30.01.2017 року на запит пенсійного фонду російської федерації в м. Бєлгороді та на підставі особистої заяви позивача вона отримала пенсійну справу та супровідний лист №608/02-02 від 26.01.2017. Посилаючись на статтю 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до якої особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, відповідач вказав, оскільки позивач є отримувачем пенсії по інвалідності на території іншої країни - пенсію припинено до з`ясування з 01.10.2022.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 52 Закону №2262-XII передбачено, що особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Так у Рішенні Конституційного Суду від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зазначено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Отже, кожен громадянин України, включно пенсіонер, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 540/450/19 зазначив, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (поновлення, перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Як встановлено матеріалами справи, обставини зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 , підтверджуються службовою запискою начальника відділу опрацювання пенсійної документації №3 Дембицької С. від 23.09.2022.

Відповідно до змісту службової записки, остання складена щодо призупинення пенсійної виплати ОСОБА_1 , суть питання: відділ опрацювання пенсійної документації №3 (м. Первомайськ) управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомляє, що згідно з Вашою службовою №9689/03-16 від 22.09.2022 призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_3 ) з 01.10.2022 « 9-до з`ясування», пенсію виплачено по 30.09.2022 року.

Водночас, службову записку №9689/03-16 від 22.09.2022, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Аналізуючи зміст службової записки, яка в подальшому й стала причиною для призупинення виплати пенсії, суд робить висновок, що остання приймалася з метою з`ясування чи уточнення даних ОСОБА_1 .

Відповідач, у відзиві на позовну заяву стверджує, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії по інвалідності на території іншої країни, на підтвердження чого надав до суду :

- лист Управління Пенсійного фонду рф у м. Бєлгород №24.01.2017 №501/1168, з якого вбачається що пенсійний орган рф здійснив запит пенсійної справи ОСОБА_1

- заяву ОСОБА_1 від 30.01.2017 з якого вбачається, що ОСОБА_1 просила видати особисто пенсійну справу у зв`язку з виїздом до рф.

- лист від 26.01.2017 №608/02-02 про направлення пенсійної справи ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду рф у м. Бєлгород.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з 05.05.2021 позивачу призначена пенсія за віком, згідно українського законодавства.

Матеріали справи містять докази звернення позивачки до пенсійного органу з приводу направлення її пенсійної справи до Управління Пенсійного фонду Ррф у м. Бєлгород, водночас, як стверджує сама позивачка до російської федерації вона не виїхала, хоча й мала такий намір.

На спростування доводів відповідача про те, що вона отримує пенсію по інвалідності в російській федерації ОСОБА_1 надала довідку від 13.12.2023 №01-18/989 та довідку від 13.12.2023 №01-34/1157.

Відповідно до довідки №01-34/1157, ОСОБА_1 дійсно працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Первомайський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаді сестри медичної загальної практики-сімейної медицини амбулаторної ЗПСМ м. Первомайський №1 з 01.10.2013 по теперішній час (наказ №1-ос від 01.10.2013 про прийом на роботу).

Крім того, в матеріалах справи наявні докази сплати Комунальним некомерційним підприємством «Первомайський центр первинної медико-санітарної допомоги» за ОСОБА_1 страхових внесків за період з 01.10.2013 по 2023 рік включно.

Отже, вищевказані докази підтверджують факт того, що ОСОБА_1 станом на день припинення виплати пенсії працювала та проживала на території України.

Крім того, позивач є громадянином України, згідно наданої копії паспорта громадянина України, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що пенсію по інвалідності позивач оформила та отримує на території російської федерації.

Суд враховує позицію відповідача викладену в листі стосовно того, що він має отримати пенсійну справу позивача та впевнитись, що позивач не отримує одночасно дві пенсії, проте враховуючи те, що у 2017 році справа надсилалась до пенсійного фонду російської федерації, і відсутність даних документів пов`язано з форс-мажорною обставиною - війною, тому позивач не може бути позбавлений виплати пенсії основного джерела надходження коштів, до того моменту поки у відповідача не будуть в наявності докази продовження виплати позивачу пенсії саме органами пенсійного фонду російської федерації.

Крім того, відповідач не надав жодного доказу, який міг би свідчити про те, що ним вживались дії спрямовані на встановлення фактичних обставин, тобто відповідачем не здійснено ані запитів, не запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення. Відповідач лише призупинив виплату пенсії, не вчиняючи в подальшому жодних дій для встановлення обставин, що стали підставою такого призупинення.

Водночас, позивачка проявила активну позицію з приводу даної ситуації, надала до суду Довідки на підтвердження того, що вона не виїжджала на постійне місце проживання до російської федерації, що вона на протязі всього спірного періоду перебувала в трудових відносинах з комунальним підприємством на території України.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17, де суд дійшов висновку, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

З наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача з приводу призупинення виплати пенсії за віком з 01.10.2022 ОСОБА_1 пенсії є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити позивачу виплату пенсії за віком з жовтня 2022 року, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №520/3951/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01 жовтня 2022 року по 01 лютого 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.10.2022 по 01.02.2023. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Тому задля належного захисту порушених прав позивача на поновлення пенсії за віком, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком з 01.10.2022, з урахуванням вже виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2024 у справі № 520/3951/23, сум.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.10.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату пенсії за віком з 01.10.2022, з урахуванням вже виплачених на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2024 у справі № 520/3951/23, сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко