Справа № 400/9810/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

27 січня 2025 р.справа № 400/9810/24

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: календарного періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 27 днів; половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці 27 днів; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки; стажу роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області - 5 років 2 місяці 15 днів та щодо встановлення позивачу відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 27 днів; половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки; стаж роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області - 5 років 2 місяці 15 днів;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити з 30 серпня 2024 р. позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з наявності у позивача 36 років 2 місяців 1 дня суддівського стажу та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за минулий час, починаючи з 30 серпня 2024 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з серпня 2024 р. має статус судді у відставці. При нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач, всупереч рішенню Вищої ради правосуддя, протиправно визначив його стаж роботи, включивши до нього тільки строк роботи безпосередньо на посаді судді і не зарахувавши строк проходження військової служби, половину строку навчання у вищому навчальному закладі, стаж професійної діяльності та стаж роботи на посадах помічника і старшого помічника прокурора. Невірне визначення відповідачем суддівського стажу призвело в свою чергу до заниження розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 56%.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Свою позицію аргументував тим, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII в ст. 137 передбачає виключний перелік посад, робота на яких входить до суддівського стажу і дана норма не передбачає включення до нього часу проходження військової служби, навчання, строку професійної діяльності та роботи в органах прокуратури.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що аргументи відповідача ґрунтуються на невірному застосуванні законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, на підставі наведеної норми, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2024 р. № 2583/0/15-24 ОСОБА_1 був звільнений з посади судді Веселинівського районного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2024 р. № 114 трудові правовідносини з позивачем були припинені.

6 вересня 2024 р. ОСОБА_1 подав до відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Вознесенського об`єднаного управління ПФУ заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за результатом розгляду якої було прийнято рішення про призначення позивачу такого утримання в розмірі 67 095,84 грн., що складає 56% суддівської винагороди судді, якій працює на відповідній посаді.

Не погоджуючись із правильністю призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 подав скаргу до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби; половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді; стаж роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області.

Одночасно позивач просив призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з огляду на наявність у нього суддівського стажу 36 років 2 місяці 1 день.

Розглянувши скаргу, листом від 8 жовтня 2024 р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило в її задоволенні, пославшись на те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача розраховане відповідно до ст. 142 ч. 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

Спір в даній справі полягає у вірному обрахунку суддівського стажу позивача: на думку останнього, до такого стажу повинен включатись календарний період проходження ним строкової військової служби, половина строку навчання на юридичному факультеті, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стаж роботи на посаді помічника і старшого помічника прокурора. В свою чергу, в залежності від розміру суддівського стажу, визначається і відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по відношенню до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як визначено ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

В п. 34 абз. 4 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього ж Закону передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічну норму містив і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI (п. 11 Перехідних положень цього Закону в редакції станом на момент набрання ним чинності).

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з п. 3-1 абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла одночасно з Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862 і втратила чинність 1 січня 2012 р.), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, вищенаведені нормативні акти передбачали, що за умови, якщо особа пропрацювала безпосередньо на посаді судді не менше 10 років, до її суддівського стажу включається період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Стаж роботи судді слід визначати за тим законом, який діяв на час здобуття такого стажу. Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним, адже правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначаються права та обов`язки особи, а подальша втрата чинності нормативним актом не призводить до "автоматичної" відміни або втрати тих гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Відповідно до запису в трудовій книжці ОСОБА_1 , в період з 23 жовтня 1979 р. до 24 листопада 1981 р. він проходив строкову службу в збройних силах СРСР, а з 1 вересня 1983 р. до 1 липня 1988 р. навчався за денною формою навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно не зарахував до стажу ОСОБА_1 , який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, часу проходження строкової військової служби, який календарно складає 2 роки і 27 днів та половини строку навчання за денною формою навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова, що складає 2 роки 4 місяці і 27 днів.

Стаття 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII передбачає, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

ОСОБА_1 був призначений на посаду судді указом Президента України від 7 березня 2001 р. № 165/2001.

На день призначення позивача на посаду судді діяв Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 цього Закону у відповідній редакції, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Водночас, ст. 127 ч. 2 Конституції України було передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Стаття 7 ч. 3 КАС України визначає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки норма Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII щодо стажу роботи за юридичною спеціальністю суперечить вимогам Конституції України, до спірних правовідносин слід застосовувати норми останньої.

Таким чином, на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді, вимоги до стажу роботи у галузі права складали не менш як три роки.

За даними трудової книжки, до призначення на посаду судді, позивач мав стаж роботи в галузі права 7 років 3 місяці і 24 дні.

Цей стаж складається з:

- роботи на посаді юрисконсульта Березовської оптово-роздрібної МРБ ОКЛАТ з 5 серпня 1988 р. до 16 серпня 1989 р. (1 рік і 11 днів);

- роботи на посаді міжгосподарського юрисконсульта, провідного спеціаліста з правових питань, провідного спеціаліста з правової роботи Веселинівського АПО з 24 серпня 1989 р. до 21 жовтня 1991 р. (2 роки 1 місяць і 27 днів);

- роботи на посаді головного спеціаліста з правової роботи Управління сільського господарства Веселинівського району Миколаївської області з 22 жовтня 1991 р. до 4 травня 1994 р. (2 роки 6 місяців і 12 днів);

- роботи на посаді члена Миколаївської обласної колегії адвокатів з 3 серпня 1999 р. до 6 березня 2001 р. (1 рік 7 місяців і 3 дні).

На підставі вищенаведеної ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII до суддівського стажу, який враховується при призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці зараховуються 3 роки з цього стажу.

Відповідно до ст. 43 ч. 4 абз. 2 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За приписами ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 р. № 1789-XII під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-1, статті 46-2, 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях 48, 48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області, який складає 5 років 2 місяці і 15 днів, зараховується до його суддівського стажу.

Так як в частині стажу, набутого позивачем на суддівських посадах 23 роки 3 місяці і 25 днів, спору між сторонами не існує і з урахуванням висновку суду в про наявність визначених законом підстав для включення до суддівського стажу позивача календарного періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стажу роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області, загальний суддівський стаж ОСОБА_1 складає 36 років 2 місяці і 1 день і саме виходячи з цього стажу ГУ ПФУ в Миколаївській області повинно розрахувати відсоток при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача.

Також суд звертає увагу відповідача на наступне.

При зверненні до ГУ ПФУ в Миколаївській області, серед інших документів позивач подавав розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складений Веселинівським районним судом Миколаївської області, а також рішення Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2024 р. № 2583/0/15-24.

В цих документах, суддівський стаж позивача обраховано з урахуванням періоду проходження ним строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультеті, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді та стажу роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області.

Стаття 131 п. 4 Конституції України передбачає, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Аналогічні повноваження закріплені за цим органом ст. 3 ч. 1 п. 6 Закону України "Про вищу раду правосуддя".

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя (ст. 56 ч. 1 Закону України "Про вищу раду правосуддя").

Виходячи з цих норм, саме Вища рада правосуддя є єдиними компетентним органом, який вправі визначати суддівський стаж при виході судді у відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2024 р. № 2583/0/15-24 прямо вказано, що при розгляді заяви позивача про відставку, Вища рада правосуддя обчислила суддівський стаж ОСОБА_1 в 36 років 2 місяці і 1 день, який складається з:

- стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 23 роки 5 місяців 22 дні;

- половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці 27 днів;

- періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 27 днів;

- роботи на посадах, прирівняних до посади прокурора (помічник прокурора, старший помічник прокурора) - 5 років 2 місяці 15 днів;

- стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Суд наголошує, що відповідач ні за яких обставин не вправі ревізувати висновки Вищої ради правосуддя щодо обрахунку суддівського стажу позивача та підмінювати його власним розрахунком, що є грубим протиправним втручанням в роботу конституційного органу і порушує принцип розподілу влади.

Також суд звертає увагу відповідача на те, що позивач подав до ГУ ПФУ в Миколаївській області скаргу за правилами Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 12 жовтня 2007 р. № 18-6 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 р. за № 1241/14508 (далі - Порядок № 18-6), про що прямо зазначено в самій скарзі.

Відповідно до п. 10 Порядку № 18-6, орган Пенсійного фонду України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

1) залишає скаргу без задоволення;

2) повністю або в певній частині задовольняє скаргу. У разі повного або часткового задоволення скарги органу, що призначає пенсії, даються розпорядження про вчинення відповідних дій.

В той же час, лист ГУ ПФУ в Миколаївській області від 8 жовтня 2024 р., яким була розглянута скарга позивача, не є рішенням про її розгляд в розумінні Порядку № 18-6, оскільки, як слідує в цього листа, скарга розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян", жодне рішення, передбачене Порядком № 18-6, відповідач не прийняв, обмежившись роз`ясненням законодавства, але фактично лист містить відмову в призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі.

Як визначено ст. 142 ч. 1-3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховується за такою формулою: після виходу у відставку, суддя отримує 50% від суддівської винагороди, яка виплачується працюючому на аналогічній посаді судді. У разі, якщо стаж роботи судді у відставці складає більше 20 років, за кожен повний рік роботи суддею понад цей строк, розмір утримання збільшується на 2% без обмеження максимальним розміром.

За таким розрахунком, виходячи з того, що ОСОБА_1 має 36 повних років суддівського стажу, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен складати 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 2% за 16 років, тобто +32% = 82%).

З таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як передбачено ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали.

З урахуванням задоволення позовних вимог, судовий збір присуджується позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці календарного періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 27 днів; половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці 27 днів; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки; стажу роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області - 5 років 2 місяці 15 днів.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у визначенні ОСОБА_1 відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці:

- календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 27 днів;

- половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці 27 днів;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки;

- стаж роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора Веселинівського району Миколаївської області - 5 років 2 місяці 15 днів.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) з 30 серпня 2024 р. призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з наявності у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівського стажу 36 років 2 місяців 1 дня.

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30 серпня 2024 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

8. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз