Справа № 320/42530/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Київ 320/42530/23

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді Головенка О.Д., суддів: Колеснікової І.С., Перепелиці А.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною та протиправною постанову в частині,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України та просить суд:

визнати нечинним та протиправним з моменту прийняття абзац 1 п. 2 та абзац 2 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» в частині обмеження права на перерахунок пенсії максимальним розміром пенсії, визначеним законом, та в частині встановлення обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку з 01.03.2023 пенсії, призначеної відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» фіксованою сумою 1 500,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у складі колегії суддів головуючий суддя Головенко О.Д., судді Колеснікова І.С. та Перепелиця А.М.

У судове засідання призначене на 26.06.2024 о 12:30 год належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи учасники справи, не з`явились, причин неявки суду не повідомили за таких обставин судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що положення п. 2 Постанови №168 порушують ст. 22 Конституції України щодо звуження змісту існуючих прав і свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі Конвенція) щодо мирного володіння своїм майном. Посилаючись на норми Законів України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282), Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік», застосовуючи висновки, викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, якими частина 7 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) щодо обмеження пенсії максимальним розміром 10 740,00 грн в період з 01.01.2016 по 20.12.2016, визнана неконституційною з 20.12.2016 та вказуючи на висновки Верховного Суду, серед інших, викладені в постановах від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17 та від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20, зазначає про належне застосування норм Закону України № 2262 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норм Закону про реформування пенсійної системи.

Відповідачем 20.12.2023 подано до суду відзив на позовну заяву із доказами в обґрунтування правової позиції.

В своєму відзиві зазначає про те, що метою прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі - Постанова № 168) є забезпечення проведення з 01.03.2023 індексації пенсій шляхом підвищення на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, розмірів пенсій, у тому числі військовослужбовцям, державним службовцям (ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058).

Постановою № 168 також пропонується підвищення розмірів матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, яким здійснювалися доплати до мінімальних розмірів відповідно до програм, запроваджених у попередніх роках.

Проект оскаржуваної Постанови № 168 було погоджено без зауважень Міністерством юстиції, Міністерством економіки, Міністерством фінансів, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Спільним представницьким органом сторони роботодавців на національному рівні, Пенсійним фондом України, Спільним представницьким репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні без зауважень.

Рішенням Конституційного Суду від 26.12.2011 № 20-рп/2011 зауважено, що невід`ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 ст. 116 Конституції України.

Відтак, відповідач вказує, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Вказуючи на висновки в рішенні Конституційного Суду України від 02.03.1999 №2-рп/99, керуючись ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу України з метою визначення механізму індексації пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168.

Відповідач застосовує також положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (п. 3) (надалі - Указ) та продовжений останній послідуючими Указами, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та вказує, що приписами ч. 2 ст. 64 Конституції України визначено, що в умовах воєнного стану або надзвичайного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. 24-28, 29, 40, 47, 51, 52, 55-63 Конституції. Відповідно, ст. 46 Конституції України регулюються правовідносини щодо соціального захист громадян, яка не передбачена ч. 2 ст. 64 Конституції України, тобто, в умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси, у тому числі фінансові, для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації проти України, а тому, виконання вимог соціального захисту, що передбачені ст. 46 Конституції України, можуть бути обмежені, що прямо передбачено нормою ст. 64 Конституції України, з метою забезпечення Держави здійснювати обороноспроможність та захист суверенітету.

Застосовуючи ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 42 Закону № 1058 зазначає, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. За визначенням ст. 1 Закону № 2710 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 для забезпечення індексації пенсії з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Відповідач звертає увагу, що пунктом 3 розділу «Прикінцеві перехідні положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» (далі - Закону № 2710) на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Водночас, пунктом 8 розділу «Прикінцеві перехідні положення» Закону № 2710 встановлено, зокрема, що у 2023 році ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 застосовується у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України. Посилаючись також на доповідну записку до проекту оскаржуваної Постанови №168, в умовах дії воєнного стану видатки на першу чергу спрямовувалися на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану, проект акта розроблено в першу чергу з метою забезпечення у 2023 році збільшення мінімальним виплат найбільш вразливим категоріям пенсіонерів, а також проведення індексації пенсій, вказує, що розмір збільшення пенсії не може перевищувати 1 500,00 грн.

Вказуючи також на Рішення Конституційного Суду від 26.12.2011 №20-рп/2011, від 02.03.1999 №2-рп/99, позицію Європейського суду з прав людини в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», від 07.07.1989 у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства», від 17.10.1986 у справі «Ріс проти Сполученого Королівства», п. 3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2710, відповідач наполягає, що діяв в межах своєї компетенції та своїх повноважень, не порушує права, свободи та інтереси військовослужбовців спірними пунктами Постанови № 168, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є пенсіонером по інвалідності відповідно до вимог Закону № 2262 та отримує пенсію, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Предметом спору у справі є абзац 1 п. 2 та абз. 2 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" щодо обмеження розміру збільшення пенсії максимальним розміром пенсії, визначеного законом та щодо розміру такого збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого п. 1-7 цієї постанови, який не може перевищувати 1 500,00 грн.

За вказаною Постановою № 168, яка набула чинності з 01.03.2023, відповідно до п. 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» Кабінет Міністрів України постановив:

« 1. Установити, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197», зокрема,

2. Установити, що з 01.03.2023 розміри пенсій, призначених відповідно до ст. 13, 21 і 36 Закону № 2262 (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2018 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених п. 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом…».

Підвищення пенсії, передбачене абзацом 1 цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений п. 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2022 відповідно до Закону № 2262, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

3. Установити, що з 01.03.2023 розміри пенсій, передбачені абзацами 2 і 3 ч. 1 ст. 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови.» …. та,

« 10. Установити, що:

у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого п. 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1 500,00 грн.

11. Установити, що з 01.04.2023 без додаткового звернення особи проводиться перерахунок пенсії, передбачений абзацом 5 ч. 4 ст. 42 Закону.

Перерахунок пенсій, передбачений абзацом першим цього пункту, проводиться після надходження до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 1 квартал 2023 року.

12. Установити, що фінансування виплат, передбачених п. 6-8 та абзацом другим пункту 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету...».

Позивач вказує, що за п. 1 Постанови № 168 під час перерахунку його пенсії з 01.03.2023 пенсійним органом застосовано коефіцієнт збільшення 1,197, однак виплату його пенсії було обмежено у розмірі 1 500,00 грн.

Позивач вважає, що пунктом 2 та абзацом 2 пункту 10 Постанови №168 порушені його права, свободи та інтереси на мирне володіння своїм майном у вигляді отримання належного розміру пенсії по інвалідності, призначеної військовослужбовцю за Законом №2262, вказані пункти Постанови №168 обмежують його пенсію застосованим Кабінету Міністрів України обмеженням пенсії максимальним розміром та визначеним Кабінету Міністрів України розміром збільшення такої за наслідками проведеного з 01.03.2023 перерахунку сумою в розмірі 1 500,00 грн.

Позивач наполягає, що обмеження пенсії максимальним розміром вже переглядалось Конституційним Судом та винесені відповідні рішення Верховним Судом, додав постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 у справі № 200/1788/23 щодо визнання протиправними дій Пенсійного фонду щодо обмеження розміру виплаченої з 01.03.2023 та з 10.03.2023 індексації пенсії відповідно до Постанови № 168 розміром 1 500,00 грн та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром та граничним розміром 1 500,00 грн, наполягає, що зазначення Кабінету Міністрів України в Постанові № 168 обмеження пенсії максимальним розміром та застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні (індексації) під час перерахунку пенсії та визначення граничного розміру такого збільшення 1 500,00 грн є порушенням Конституційних та Конвенційних прав громадянина, військовослужбовця, у зв`язку з чим спірні пункти Постанови № 168 просить суд скасувати та викласти у відповідній редакції.

В свою чергу, відповідач вважає, що пункти спірної Постанови № 168 не порушують права, свободи та інтереси позивача, Постанова № 168 прийнята з метою забезпечення проведення з 01.03.2023 індексації пенсій шляхом підвищення на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, розмірів пенсій, у тому числі військовослужбовцям, державним службовцям, та відмітив, що пунктом 3 розділу «Прикінцеві перехідні положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» на 2023 рік зупинено дію Закону № 2710 та водночас, п. 8 розділу «Прикінцеві перехідні положення» Закону № 2710 встановлено, зокрема, що у 2023 році ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 застосовується у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України. Враховуючи оголошений в країні воєнний стан з 24.02.2022, ст. 20 Бюджетного кодексу України, законодавство, що регулює повноваження Кабінету Міністрів України, відповідач вважає, що під час прийняття Постанови № 168 діяв відповідно до Конституції України, у спосіб та в межах повноважень, враховуючи норми діючого законодавства, в задоволенні позову просить відмовити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Щодо позовних вимог в частині визнання нечинним та протиправним з моменту прийняття абзац 1 п. 2 Постанови № 168 в частині обмеження права на перерахунок пенсії максимальним розміром пенсії, визначеним законом суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до ст. 6 цього Закону. Якщо проект рішення отримав підтримку рівно половини посадового складу Кабінету Міністрів України і за цей проект проголосував Прем`єр-міністр України, рішення вважається прийнятим.

Після підписання акта Кабінету Міністрів України внесення до його тексту будь-яких змін, у тому числі виправлення орфографічних і стилістичних помилок, здійснюється в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Щодо позовних вимог в частині визнання нечинним та протиправним з моменту прийняття абзац 2 п. 10 Постанови № 168 в частині встановлення обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку з 01.03.2023 пенсії, призначеної відповідно до ст. 13 Закону України «№ 2262 фіксованою сумою 1 500,00 грн, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 п. 10 Постанови № 168 установлено, що: розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст. 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017).

Абзац 5 ст. 18 Закону № 2017 встановлює, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як вказує Верховний Суду в постановах від 30.01.2024 у справі № 580/1974/23, від 11.03.2024 у справі № 240/1472/23, від 28.03.2024 у справі № 420/5470/23: індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, що не мають разового характеру, зокрема, пенсії, а тому, є невід`ємною складовою частиною сум при розрахунку пенсії, що призначена, зокрема військовослужбовцям.

За припичасми ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядком перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі Порядок № 124) визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

На виконання абз 3 п. 2 Порядку № 124 Перерахунку підлягають пенсії, обчислені: з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 3 розділу Прикінцевих перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX (далі Закон № 2710) на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 8 розділу Прикінцевих положень Закону № 2710 встановлено, що у 2023 році ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та ст. 64 Закону № 2262 застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Як вірно вказує відповідач та третя особа, на час виникнення спірних правовідносин, вказані вище положення Закону № 2710 є чинними та неконституційними не визнавалися.

За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23: «…Законом № 2710 делеговано Кабінету Міністрів України повноваження встановлювати порядок та умови індексації пенсійного забезпечення у 2023 році. При цьому словосполучення «у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України» прямо вказує на наявність повноважень Уряду встановлювати як показники збільшення розміру пенсій внаслідок індексації, так і обмеження розміру такої індексації…».

Як вказано вище, пунктом 10 Постанови 168 установлено, що:

у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1 7 цієї постанови, не досягає 100 грн, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого п. 1 7 цієї постанови, не може перевищувати 1 500 грн.

Отже, положеннями абз. 2 п. 10 Постанови № 168 визначено граничний розмір індексації пенсії, а саме встановлено, що внаслідок здійснення перерахунку на виконання пунктів 1 7 цієї постанови з 1 березня 2023 року пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням підвищення її розміру на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 не може бути більшою ніж 1 500,00 грн.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на 01.03.2023 позивачу також підвищено пенсію на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 Постанови № 168, в межах граничної суми збільшення, а саме на 1 500,00 грн.

Колегія суддів вважає, вважає, що відсутні підстави для визнання протиправним абз. 2 п. 10 Постанови № 168, з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/2022) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, включно і станом на сьогодні воєнний стан неодноразово був продовжений та діє.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як вказав Верховний Суд в постанові від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23: «…воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких водночас пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я…».

Підпунктом 2 п. 4 Указу № 64/2022 постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Вказане положення Указу № 69/2022 кореспондується з абзацами 2 та 3 пп. 2 п. 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, якими установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення, зокрема щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

В Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційного Суду України зазначено про наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

В Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зробив правовий висновок, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, за приписами ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В той же час, втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи («Sporrong and Lonnroth v. Sweden). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності («Pressos Compania Naviera S.A. and others v. Belgium»).

Вирішуючи, чи була дотримана ця вимога, суд визнає, що держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів із огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який ідеться. Проте суд не може не скористатися своїм повноваженням щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на «мирне володіння [його] майном» в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу («Zvolsky аnd Zvolska v. the Czech Republic»).

За правовими висновоками ЄСПЛ у справі «Grudiс v. Serbia» у сфері соціального законодавства, у тому числі в сфері пенсійних виплат, держави користуються широкою свободою розсуду, що в інтересах соціальної справедливості та економічного добробуту може законно змусити їх коригувати, обмежувати або навіть зменшувати розмір пенсійних виплат, які, як правило, виплачуються кваліфікованому населенню.

За аналогічних обставин у справах «Valkov and оthers v. Bulgaria», «Khoniakina v. Georgia» ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції та визнає можливість, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі Суд зобов`язаний ураховувати всі відповідні обставини справи та з`ясувати, чи було законним таке втручання, чи мало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За висновком Верховного Суду в постанові від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23: «…Вказане вище у сукупності свідчить про те, що реалізація Кабінету Міністрів України покладених на нього повноважень в частині обмеження верхньої межі індексації спрямовано на утримання зростання нерівності між розмірами пенсійних виплат різних категорій пенсіонерів з метою збалансування наявного фінансового ресурсу держави та досягнення справедливого балансу між захистом інтересів якомога більшої кількості громадян, особливо тих, чиї пенсії є дуже низькими. Вказана стратегія Уряду передусім сприяє забезпеченню соціальної справедливості та економічної стабільності в умовах воєнного стану, коли держава в першу чергу зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси, у тому числі фінансові, саме для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії рф…».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07.06.2024 у справі № 420/25804/23.

Колегія суддів вважає за можливе застосувати вказані правові висновки Верховного суду, враховуючи правові висновки щодо подібності правовідносин зроблені Великою Палатою Верхового Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Колегія суддів звертає увагу, що правові висновки Верховного Суду в постанові від 20.06.2024 у справі № 420/23990/23 та у справі № 420/25804/23 сформовані за іншого суб`єктного складу, в той же час колегія суддів вважає, що зроблені правові висновки стосуються спірних правовідносин у даній справи, а відтак підлягають застосуванню.

З урахуванням зазначеного, колегією суду не перевіряються обставини щодо відповідності оскаржуваного акту приписам Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні».

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України, відповідно до п. 58 якого суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий - суддя Головенко О.Д.

Судді: Колеснікова І.С.

Перепелиця А.М.