Справа № 944/5829/24
Суддя: Білецька М. О.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/5829/24
Провадження №2-а/944/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.,

за участю секретаря судових засідань Хархаліс Л.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення №502 від 28 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №502, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 28.09.2024 близько 07:15 був затриманий та доставлений працівниками органів Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУПАП, оскільки порушив правила військового обліку, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був переданий в розшук.

Із змістом оскаржуваної постанови не погоджується та зазначає, що у відділенні Укрпошта отримав лист від роботодавця ТОВ «ВО «Петрівське», яке зареєстроване в м.Вишневе Бучанського району Київської області, вул. Київська, 21, в якому містилась повістка №6, де зазначено про необхідність з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 13 серпня 2024 року. Він працює у ТОВ «ВО «Петрівське» з 01.11.2021 на посаді кранівника на оптовому складі в м.Львові, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Перебував на військовому обліку за місцем реєстрації у Личаківському, Шевченківському, ІНФОРМАЦІЯ_6 та був знятий з військового обліку відповідно до п.6 Наказу МОУ №312 від 2005 року. 13.08.2024 о 09:00 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 , звідки його направлено в 1 ТМО Лікарні Святого Пантелеймона для стаціонарного обстеження в психіатричне відділення. Однак обстеження станом на 13.09.2024 не пройшов у зв`язку з відсутністю вільних місць. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_8 вручено наступну повістку №796 для уточнення даних та завершення ВЛК.

Таким чином ОСОБА_1 вважає, що свої зобов`язання щодо уточнення даних та з`явлення в ТЦК виконав та звернувся до ТЦК за своїм місцем проживання та обліку.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.11.2024 відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся, про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подавався.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що постановою №502 від 28 вересня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, за те, що він порушив правила військового обліку та не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був переданий в розшук. Під час розгляду документів встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку. За результатом розгляду справи на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до наказу №07/08-24 від 07.08.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВО ПЕТРІВСЬКЕ», оповістило ряд працівників, зокрема ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_10 , на 13 серпня 2024 року о 09:00 год. При цьому, пунктом 3 цього наказу визначено, що працівники за врученими повістками для уточнення даних можуть з`явитись до ТЦК та СП на обліку яких вони перебувають або до ІНФОРМАЦІЯ_11 13 серпня 2024 року.

13.08.2024 ОСОБА_1 прибув для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_12 , на обліку якого він перебував, звідки був направлений для подальшого стаціонарного обстеження в 1 ТМО Святого Пантелеймона у психіатричне відділення, що підтверджується скеруванням ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_3 від 13.08.2024.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади (у тому рахунку без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою №502 від 28 вересня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, за те, що він порушив правила військового обліку та не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був переданий в розшук. Під час розгляду документів встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у мотивувальній частині такої відповідачем невірно викладено суть правопорушення, яке ставиться у вину позивачу. Так формулювання суті правопоршення не узгоджується із диспозицією ч.3 ст.210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Натомість в постанові зазначено про порушення позивачем правил військового обліку, за що передбачена відповідальність ст.210 КУпАП, при цьому без зазначення, що таке порушення вчинено в особливий період.

Крім цього, суд зазначає, що можливість знаходження особи за межами адміністративної території місця проживання гарантована ч. 1 ст. 2 Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", згідно із якою громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку та не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 та був переданий в розшук. Однак, як вбачається з наказу №07/08-24, виданого ТзОВ «ВО ПЕТРІВСЬКЕ», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , роботодавцем оповіщено про обов`язок 13 серпня 2024 року о 09:00 год прибути для уточнення даних за вибором або до ІНФОРМАЦІЯ_13 (за місцезнаходженням юридичної особи - роботодавця) або до ТЦК та СП на обліку якого він перебуває.

13.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_12 , тобто за місцем де він перебуває на військовому обліку, зазначеним ТЦК розпочато процедуру уточнення його даних та направлено позивача для проходження стаціонарного обстеження в НОМЕР_1 ТМО Святого Пантелеймона у психіатричне відділення, що підтверджується скеруванням ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_3 від 13.08.2024 з повідомленням про необхідність прибути до ТЦК 13.09.2024.

В подальшому ОСОБА_1 вручено повістку про необхідність явки 30.09.2024 о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_12 для завершення ВЛК.

Тобто позивач ОСОБА_1 з`явився у визначений час -13.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення даних, був прийнятий таким, ТЦК розпочав процедуру уточнення даних та в подальшому зобов`язав прибути 30.09.2024 для завершення ВЛК, що не дає підстав вважати про порушення позивачем законодавства про мобілізацію, чи правил військового обліку або не з`явлення за викликом для уточнення даних.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На обов`язковості застосування судами вказаної правової позиції неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18, колегія суддів Касаційного адміністративного суду зауважила, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача відповідно до частини другої статті 71 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами фактів порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відзиву на позовну заяву не подавав, а тому наявні правові підстави для скасування постанови, винесеної Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення. У зв`язку із скасуванням постанови, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення теж складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розмірі 3028 грн.

Із урахуванням наведеного ставка, що підлягала до сплати при поданні позовної заяви становить 605 грн. 60 коп. (3028,00 грн. * 0,2).

За подання даної позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 36 від 09.10.2024.

Відтак позивачу з Державного бюджету України необхідно повернути 605,60 грн. надмірно сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.77,229,268-271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення №502 від 28 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. відповідно до квитанції №36 від 09.10.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 січня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_15 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Білецька