Справа № 580/285/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року справа № 580/285/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Ф № 0-2301 від 07.02.2019 на суму податкового зобов`язання 33663,42 грн за 2018 рік;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Ф № 0-2301 від 24.02.2020 на суму податкового зобов`язання 34710,57 грн за 2019 рік;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Ф № 0-2301 від 28.03.2021 на суму податкового зобов`язання 35990,42 грн за 2020 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач визначив податкові зобов`язання позивача за 2018-2020 роки із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Позивач вказав, що є співвласником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (згідно постанови Апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2018 у справі № 22-ц/793/1131/2018) розмір частки становить 78/100, у зв`язку із чим не може виступати одноосібним платником податку в силу вимог п. б пп. 266.1.2 ст. 266 Податкового кодексу України, а ГУ ДПС у Черкаській області неправомірно нарахували вищевказаний податок лише йому.

Крім того позивач звертає увагу суду на відсутності правових підстав для стягнення з нього сум податкового боргу, у сумі що визначений спірними ППР.

Також зазначив, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) звільнено від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової нерухомості за період з 1 березня по 31 березня 2020 року. Вказав, що не визначивши ставку податку до належного позивачу нерухомого майна у розмірі 0,5%, податковий орган допустив фактично свавільне втручання у майнові права позивача.

Ухвалою від 06.02.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М. прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.02.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що обрахунок податкових зобов`язань фізичних осіб - платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснювався за допомогою програмного забезпечення ITC Податковий блок ДПС України згідно інформації, що надійшла до ДПС від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно у порядку, встановленому підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ.

Ухвалою від 28.03.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О. прийняв адміністративну справу № 580/285/23 до свого провадження.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня прийняття справи до провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2018 у справі № 22-ц/793/1131/2018, яка набрала законної сили 04.09.2018, визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - 44/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_3 на 22/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_3 на 22/100 частки земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка надана у власність ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2005 року, серія ЯА №705914.

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на 78/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Вказаним рішенням суду встановлені обставини набуття зазначеного будинку у спільну сумісну власність у період перебування у шлюбі з 05 грудня 2002 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкові повідомлення-рішення, якими визначило позивачу податкові зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості:

- № 0-2301 від 07.02.2019 на суму податкового зобов`язання 33663,42 грн за 2018 рік;

- № 0-2301 від 24.02.2020 на суму податкового зобов`язання 34710,57 грн за 2019 рік;

- № 0-2301 від 28.03.2021 на суму податкового зобов`язання 35990,42 грн за 2020 рік.

Рішення відповідача про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивач вважає протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі ПК України).

Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пункт 266.2.1 статті 266 ПК).

Згідно п. а ч. 266.1.2 статті 266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Таким чином, у разі якщо об`єкт житлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 114) суд встановив, що 18.11.2008 держаний реєстратор вніс до Реєстру запис про приватну власність ОСОБА_1 на 1/1 частку будинку по АДРЕСА_1 .

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2018 у справі № 22-ц/793/1131/2018, яка набрала законної сили 04.09.2018, визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - 44/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_3 на 22/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на 78/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 24-25) суд встановив, що 24.09.2020 держаний реєстратор вніс до Реєстру запис про спільну часткову власність ОСОБА_1 на 78/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-IV у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, право саме спільної часткової власності ОСОБА_1 на 78/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 виникло 24.09.2020, тобто з дати державної реєстрації такого права. До цього часу позивач вважався одноосібним власником вищевказаного будинку, оскільки державна реєстрація спільної часткової власності (обов`язкової у спірних правовідносинах) не була здійснена.

За вказаних обставин, доводи позивача щодо протиправності покладення відповідачем податкових зобов`язань на позивача у 2018-2019 роках на 1/1 частку власності суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Суд врахував, що станом на час прийняття відповідачем ППР № 0-2301 від 07.02.2019 за 2018 рік та № 0-2301 від 24.02.2020 за 2019 рік відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (112-114) вказували на те, що позивач володіє 1/1 частки у будинку по АДРЕСА_1 .

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про правомірність визначення відповідачем зобов`язань позивача із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019 роки.

Суд відхиляє доводи позивача стосовно не визначення відповідачем ставки податку у розмірі 0,5%, оскільки наявні у матеріалах справи розрахунки податку за 2018-2020 роки (а.с. 115-117) вказують на застосування ставки податку у розмірі 0,5% відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, тобто у відповідності до розміру встановленого рішенням Черкаської міської ради від 27.06.2017 № 2-2219 Про затвердження положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси.

Посилання позивача на ППР від 22.05.2023 якими визначено податкові зобов`язання позивача за 2021-2022 роки суд також відхиляє як необґрунтовані, оскільки суд не здійснює оцінку рішень, які виходять за межі заявленого предмету спору.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та такими, що належить залишити без задоволення.

Щодо правомірності ППР № 0-2301 від 28.03.2021 на суму податкового зобов`язання 35990,42 грн за 2020 рік, суд зазначає таке.

Відповідно до розрахунку податку за 2021 рік (а.с. 117) суд встановив, що контролюючий орган здійснив нарахування позивачу сум податку виходячи із повної площі нерухомого майна 585,40 кв. м. за 12 місяців 2021 року, тобто без урахування обставини, що із 24.09.2020 на об`єкт оподаткування зареєстровано спільну часткову власність. Суд зазначає, що із дати реєстрації на об`єкт житлової нерухомості спільної часткової власності двох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. Неврахування відповідачем зазначеної обставини призвело до завищення податкового зобов`язання визначеного позивачу за 2020 рік.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності ППР № 0-2301 від 28.03.2021, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Посилання позивача на відсутність правових підстав для стягнення з нього сум податкового боргу, у сумі що визначений спірними ППР суд вважає помилковими, оскільки у межах цього спору перевірці підлягає правомірність прийняття відповідачем ППР, а не наявність підстав для стягнення з позивача податкового боргу.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 28.03.2021 № 0-2301.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27.01.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК