Справа № 480/10441/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В своєму позові ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо ненарахування та невиплати позивачу у при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки та 2021-2022 роки в загальній кількості 84 дні;
- зобов`язати Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки та 2021-2022 роки в загальній кількості 84 дні.
Ухвалою суду від 10.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує та просить залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском позовної давності. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст 233 Кодексу законів про працю працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно з наказом МЦШР № 413 від 08.08.2024 "Про виключення із списків особового складу центру ОСОБА_1 " позивач виключений зі списків особового складу МЦШР 08.08.2024. Копія наказу додана до матеріалів позовної заяви. А тому, про порушення свого права позивач дізнався саме 08.08.2024. Але з позовною заявою звернувся до суду через систему "Електронний суд" лише 04.12.2024, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.
Також, позивач у позовній заяві посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі № 620/4218/18, яка не обмежує позовною давністю вимоги щодо компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, оскільки такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Проте, на момент прийняття цієї постанови Великої Палати Верховного Суду діяла стара редакція статті 233 Кодексу законів про працю України. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX були внесені зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України та встановлено тримісячний строк позовної давності у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. А тому, посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18 є недоречним.
На підставі вищевикладеного, вважає, що підстави для визнання бездіяльності МЦШР ДСНС України протиправною відсутні, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними нормативно-правовими актами України.
Крім того, представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому просить поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та зазначає, що з наказу МЦШР ДСНС № 416 від 09.08.2024 "Про виключення зі списків особового складу центру ОСОБА_1 " вбачається, що при звільнені позивачу була виплачена вихідна допомога, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, надбавка за особливості проходження служби та премія.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
В той же час, як вбачається з вищезгаданого наказу в ньому містилася лише інформація про види виплати без зазначення сум, що являється порушенням трудового законодавства.
Так як, в наказі було зазначено, що позивачу має бути виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, то позивач не знав і не міг знати про те, що вказана компенсація не має жодного відношення до невикористаних днів щорічної відпустки, як учаснику бойових дій.
26 листопада 2024 року позивач отримав розрахунковий лист за серпень 2024 року з якого йому і стало відомо, що як учаснику бойових дій йому була виплачена лише 1 000 грн, яка не має жодного відношення до компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.
Таким чином, твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду не відповідають фактичним обставинам справи, а відлік строку для судового захисту порушеного права необхідно вести з моменту отримання позивачем розрахункового листа за серпень 2024 року, тобто з 26 листопада 2024 року. Просить поновити строк звернення позивачу до суду.
Дослідивши подані клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті". Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ набрав чинності з 19.07.2022.
Після внесення Законом № 2352-ІХ вказаних змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення (або нарахування та виплати) заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду.
Проте, Закон № 2352-ІХ не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі. Тобто, цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виниклі та існують після набрання ним чинності, зокрема з 19.07.2022.
Враховуючи те, що спірні до 19.07.2022 виникли до набрання законної сили Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", позивачем строки звернення до суду із зазначеними позовними вимогами не порушені, а тому, суд, з урахуванням висновків, які викладені в ухвалі Верховного Суду від 22 січня 2024 року по справі № 990/235/23, відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду.
Керуючись ст.ст. 240, 248, 256, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Шаповал