Справа № 160/26202/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Цією ухвалою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 року разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в його електронний кабінет та отримано 03.10.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву у строки встановлені ухвалою суду.
08.11.2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області разом з відзивом на позовну заяву надійшли витребувані копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У рішенні зазначено, що страховий стаж особи з урахуванням пільгового стажу на підземних роботах становить 39 років 11 місяців 15 днів, пільговий стаж особи становить: на підземних роботах за провідними професіями 16 років 6 місяців 4 дні, на підземних і відкритих гірничих роботах (Постанова №202) з урахуванням військової служби та навчання за фахом 24 роки 6 місяців 7 днів. За доданими документами до стахового та пільгового стажу зараховано всі періоди.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV).
Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХУ Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 114 цього Закону передбачено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за статтею 114 Закону № 1058-ІV, є належність професії, посади до пільгової та наявність необхідного страхового та пільгового стажу.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як зазначає Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 року у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 року у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно записів №4 №28, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 06.03.2002 року вбачається інформація про працю позивача у спірні періоди.
В той час, згідно розрахунку стажу форми РС - право до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано період проходження строкової військової служби з 01.01.2004 по 29.04.2004, періоди роботи з 14.06.2006 по 15.06.2006, з 26.06.2006 по 26.06.2006, з 18.04.2007 по 18.04.2007, з 18.05.2007 по 19.05.2007, з 03.09.2007 по 03.09.2007, з 17.10.2007 по 17.10.2007, з 14.02.2008 по 14.02.2008, з 26.03.2008 по 26.03.2008, з 27.08.2008 по 27.08.2008, з 22.09.2008 по 22.09.2008, з 22.10.2008 по 22.10.2008, з 21.12.2008 по 21.12.2008, з 21.03.2009 по 21.03.2009, з 19.05.2009 по 19.05.2009, з 31.08.2009 по 31.08.2009, з 26.09.2009 по 26.09.2009, з 26.12.2009 по 26.12.2009, з 14.01.2010 по 14.01.2010, з 19.03.2010 по 19.03.2010, з 15.06.2010 по 15.06.2010, з 19.07.2010 по 19.07.2010, з 16.11.2010 по 16.11.2010, з 30.03.2011 по 30.03.2011, з 20.10.2015 по 22.10.2015, з 01.11.2015 по 01.11.2015, з 01.03.2016 по 03.03.2016, з 01.11.2016 по 01.11.2016, з 01.03.2017 по 01.03.2017, з 01.04.2017 по 01.04.2017, з 01.05.2017 по 03.05.2017, з 01.07.2017 по 12.07.2017, з 01.04.2020 по 12.07.2020, з 31.10.2021 по 31.10.2021, з 25.03.2022 по 31.03.2022, з 04.04.2022 по 02.05.2022, з 30.05.2022 по 31.05.2022, з 28.06.2023 по 28.06.2023, з 03.04.2024 по 04.04.2024.
Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 01.01.2004 по 29.04.2004, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, як Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», так і Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено право позивача на зарахування періоду військової служби до пільгового стажу роботи. При цьому, конкретні умови та порядок такого зарахування зазначеними вище нормами не визначені.
З огляду на вказане суд вважає, що приписи статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підлягають тлумаченню таким чином, що час проходження особою військової служби може бути за бажанням особи зарахований як до стажу роботи, який передував службі, так і до стажу роботи, який слідував безпосередньо за періодом проходження військової служби.
Як вбачається з записів трудової книжки та довідки ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.05.2023 року № 1/986 позивач з 19.04.2002 року по 12.10.2002 року працював гірником підземним з повним робочим днем на підземних роботах з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля, звільнений у зв`язку з призовом на військову службу.
Таким чином, оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював на посаді, яка передбачала право на пенсію на пільгових умовах, а тому час перебування позивача на військовій службі підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час перебування на військовій службі в період, зокрема з 01.01.2004 року по 29.04.2004 року підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2024 року №2924.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що період строкової військової служби з 01.01.2004 року по 29.04.2004 року належить зарахуванню пенсійним органом до страхового та пільгового стажу позивача, який передував періоду трудової діяльності, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Щодо відсутності довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за період з 01.01.2004 року по 29.04.2004 року, суд зазначає наступне.
Згідно абзацу 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі
Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігається місце роботи, посада і компенсується з бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На підставі статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається КМУ. Час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.
Водночас, таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Середній заробіток працівника нараховує і виплачує роботодавець. У подальшому він отримає компенсацію з коштів Державного бюджету України, яка має проводитися в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, відсутність цього механізму не позбавляє роботодавця обов`язку щодо нарахування середнього заробітку мобілізованому працівнику, адже ця гарантія передбачена законом.
Положеннями статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату таких, покладено на страхувальника, то відсутність відомостей про сплату страхових внесків у Пенсійного фонду України, як підстава незарахування при призначенні пенсії частини періоду проходження військової служби по мобілізації, є неправомірним.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання в учбовому пункті з 01.03.2016 року по 02.03.2016 року, з 30.05.2022 року по 31.05.2022 року, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
В трудовій позивача серії НОМЕР_1 від 06.03.2002 року зазначено, що відповідно до запису №12 від 01.03.2016 року позивач переведений прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», згідно з записом №24 від 30.05.2022 року останнього прийнято до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем у шахті.
Позивачем додатково на підтвердження пільгового стажу в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.07.2023 року №01/11-192/33, в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день та згідно зазначених в ній додаткових відомостей, позивач користувався безоплатними відпустками, роботи на поверхні не виконував, в забастовках участі не приймав, зокрема: 2016р.: 03-2 уч.пункту.
Також згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.05.2024 року №233, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» вбачається, що ОСОБА_1 працював в «Шахтоуправління Першотравенське». Також у вказаній довідці міститься наступна інформація, а саме: 2022 р.: 30.05-31.05 учбовий пункт.
Статтею 18 Закону України «Про професійну-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з записами в трудовій книжці позивача, останній продовжував працювати на займаних посада, тобто менше ніж через три місяця після закінчення навчання, отже, останнім дотримано вимоги статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», тому періоди навчання ОСОБА_1 в учбовому пункті з 01.03.2016 року по 02.03.2016 року, з 30.05.2022 року по 31.05.2022 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу останнього.
При цьому суд зауважує, що відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів того, що записи про спірний період в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 14.06.2006 року по 15.06.2006 року, з 26.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 18.04.2007 року по 18.04.2007 року, з 18.05.2007 року по 19.05.2007 року, з 03.09.2007 року по 03.09.2007 року, з 17.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 14.02.2008 року по 14.02.2008 року, з 26.03.2008 року по 26.03.2008 року, з 27.08.2008 року по 27.08.2008 року, з 22.09.2008 року по 22.09.2008 року, з 22.10.2008 року по 22.10.2008 року, з 21.12.2008 року по 21.12.2008 року, з 21.03.2009 року по 21.03.2009 року, з 19.05.2009 року по 19.05.2009 року, з 31.08.2009 року по 31.08.2009 року, з 26.09.2009 року по 26.09.2009 року, з 26.12.2009 року по 26.12.2009 року, з 14.01.2010 року по 14.01.2010 року, з 19.03.2010 року по 19.03.2010 року, з 15.06.2010 року по 15.06.2010 року, з 19.07.2010 року по 19.07.2010 року, з 16.11.2010 року по 16.11.2010 року, з 30.03.2011 року по 30.03.2011 року, з 20.10.2015 року по 22.10.2015 року, з 01.11.2015 року по 01.11.2015 року, з 03.03.2016 року по 03.03.2016 року, з 01.11.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.03.2017 року по 01.03.2017 року, з 01.04.2017 року по 01.04.2017 року, з 01.05.2017 року по 03.05.2017 року, з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, з 31.10.2021 року по 31.10.2021 року, з 25.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 04.04.2022 року по 02.05.2022 року, з 28.06.2023 року по 28.06.2023 року, з 03.04.2024 року, суд зазначає наступне.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 25.04.2023 року №1/846 позивач працював повний робочий день на підземних роботах з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля та згідно додаткових відомостей позивач в періоди з 14, 15, 26.06.2006 р. 3 к.д.; 18, 19.05.2007 р. 2 к.д.; 18.04.2007 р. 1 к.д.: 03.09.2007 р. 1 к.д.; 17.10.2007 р. - 1 кд.; 14.02.2008 р. 1 к.д.; 26.03.2008 р. 1 к.д.; 27.08.2008 р. - 1 к.д.; 22.09.2008 р. - 1 кд.; 22.10.2008 р. - 1 к.д; 21.12.2008 р. 1 к.д.; 21.03.2009 р. -1 к.д.; 19.05.2009 р. 1 к.д.: 31.08.2009 р. 1 к.д.; 26.09.2009 р. 1 к.д.: 26.12.2009 р. 1 к.д.; 14.01.2010 р. 1 кд.; 19.03.2010 р. 1 к.д.: 15.06.2010 р. - 1 к д.; 19.07.2010 р. 1 к.д.; 16.11.2010 р. 1 к.д.; 30.03.2011 р. 1 к.д. перебував у відпустці без збереження заробітної плати.
Також згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 28.07.2023 року №01/11-192/33 позивач працював повний робочий день та згідно зазначених в ній додаткових відомостей, позивач користувався безоплатними відпустками, роботи на поверхні не виконував, в забастовках участі не приймав, зокрема: 2015 р.: 10-3 б/в, 11-1 б/в; 2016р.: 03-2 уч.пункту+1 б/в, 11-1 додатковий вихідний, 2017 р.: 03-1 ДГК, 04-1 б/в, 05-3 б/в (б/в безоплатна відпустка, ДГК допоміжна гірничорятувальна команда).
В довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» від 24.04.2023 року №128 зазначено, що позивач працював повний робочий день у виробничому підрозділі «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» та відповідно до додаткових відомостей перебував у відпустці без збереження заробітної плати з 25.03.2022 р. по 31.03.2022 р.=7 кд., прогули: 31.10.2021 р. =1 кд.; з 04.04.2022 р. по 02.05.2022 р. = 29 кд.
Також в додаткових відомостей довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» від 07.05.2024 року №233 позивач перебував у відпустці без збережння заробітної плати 28.06.2023 року.
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18.06.2024 року №537 позивач працює на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 01.04.2024 року по теперішній час за професією прохідник підземний дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем у шахті. Дана професія дає право виходу на пенсію на пільгових умовах передбачених частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За приписами статті 84 Кодексу законів про працю України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.
За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як вбачається зі статті 4 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 року у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Такий висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.
Слід зазначити, що сукупна кількість днів безоплатної відпустки не перевищує одного місяця в календарному році, проте, відповідач їх до пільгового стажу не зарахував без зазначення причин та вчинення передбачених законом дій для з`ясування зв`язку із виробничою необхідністю.
При цьому суд зазначає, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії взагалі не зазначено про не зарахування вказаних періодів перебування позивача у безоплатних відпустках, не зазначено що у спірні періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати було не пов`язане із виробничою необхідністю, що також свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.
Вказане не дає можливості ані суду, ані позивачу проаналізувати наявність змістовної інформації щодо мотивів прийняття відповідачем оскаржуваного рішення в контексті вищенаведених пільгових періодів.
В свою чергу відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), у спірні періоди страховий стаж та спеціальний стаж позивача обчислений за повні місяці.
Таким чином, суд робить висновок, що періоди відпустки без збереження заробітної плати з 14.06.2006 року по 15.06.2006 року, з 26.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 18.04.2007 року по 18.04.2007 року, з 18.05.2007 року по 19.05.2007 року, з 03.09.2007 року по 03.09.2007 року, з 17.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 14.02.2008 року по 14.02.2008 року, з 26.03.2008 року по 26.03.2008 року, з 27.08.2008 року по 27.08.2008 року, з 22.09.2008 року по 22.09.2008 року, з 22.10.2008 року по 22.10.2008 року, з 21.12.2008 року по 21.12.2008 року, з 21.03.2009 року по 21.03.2009 року, з 19.05.2009 року по 19.05.2009 року, з 31.08.2009 року по 31.08.2009 року, з 26.09.2009 року по 26.09.2009 року, з 26.12.2009 року по 26.12.2009 року, з 14.01.2010 року по 14.01.2010 року, з 19.03.2010 року по 19.03.2010 року, з 15.06.2010 року по 15.06.2010 року, з 19.07.2010 року по 19.07.2010 року, з 16.11.2010 року по 16.11.2010 року, з 30.03.2011 року по 30.03.2011 року, з 20.10.2015 року по 22.10.2015 року, з 01.11.2015 року по 01.11.2015 року, з 03.03.2016 року по 03.03.2016 року, з 01.11.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.03.2017 року по 01.03.2017 року, з 01.04.2017 року по 01.04.2017 року, з 01.05.2017 року по 03.05.2017 року, з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, з 25.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 28.06.2023 року по 28.06.2023 року, з 03.04.2024 року по 04.04.2024 року підлягають зарахуванню до спеціального стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, не підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача документально підтверджені періоди прогулів з 04.04.2022 року по 02.05.2022 року та з 30.10.2021 року по 30.10.2021 року.
Щодо зарахування періодів з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, до пільгового стажу позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до додаткових відомостей довідки підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 25.04.2023 року №1/846 зазначено період простою з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року.
Також, згідно додаткових відомостей довідки від 28.07.2023 року №01/11-192/33 на ДП «ВК «Краснолиманська» зазначено період простою 2017 р.: 07-12.
Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 року у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
З огляду на викладене відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу позивача за Постановою КМУ № 202 від 31 березня 1994 року періоди роботи з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року, оскільки час простою, якщо він був пов`язаний з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
За таких обставин, суд доходить висновку, що до пільгового стажу позивача має бути зараховано період перебування у простої з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року, але не більше одного місяця в календарному році, у зв`язку з чим, підстави для зарахування періоду з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року відсутні.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пунктів 4.3, 4.10 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період проходження строкової військової служби з 01.01.2004 року по 29.04.2004 року, до пільгового стажу за списком №1 періоди навчання в учбовому пункті з 01.03.2016 року по 02.03.2016 року, з 30.05.2022 року по 31.05.2022 року, періоди простою з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року, періоди відпустки без збереження заробітної плати з 14.06.2006 року по 15.06.2006 року, з 26.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 18.04.2007 року по 18.04.2007 року, з 18.05.2007 року по 19.05.2007 року, з 03.09.2007 року по 03.09.2007 року, з 17.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 14.02.2008 року по 14.02.2008 року, з 26.03.2008 року по 26.03.2008 року, з 27.08.2008 року по 27.08.2008 року, з 22.09.2008 року по 22.09.2008 року, з 22.10.2008 року по 22.10.2008 року, з 21.12.2008 року по 21.12.2008 року, з 21.03.2009 року по 21.03.2009 року, з 19.05.2009 року по 19.05.2009 року, з 31.08.2009 року по 31.08.2009 року, з 26.09.2009 року по 26.09.2009 року, з 26.12.2009 року по 26.12.2009 року, з 14.01.2010 року по 14.01.2010 року, з 19.03.2010 року по 19.03.2010 року, з 15.06.2010 року по 15.06.2010 року, з 19.07.2010 року по 19.07.2010 року, з 16.11.2010 року по 16.11.2010 року, з 30.03.2011 року по 30.03.2011 року, з 20.10.2015 року по 22.10.2015 року, з 01.11.2015 року по 01.11.2015 року, з 03.03.2016 року по 03.03.2016 року, з 01.11.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.03.2017 року по 01.03.2017 року, з 01.04.2017 року по 01.04.2017 року, з 01.05.2017 року по 03.05.2017 року, з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 12.07.2020 року, з 25.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 28.06.2023 року по 28.06.2023 року, з 03.04.2024 року по 04.04.2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2024 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів та висновків суду.
При цьому, суд звертає увагу, що зобов`язання вчинити певні дії суд повинен саме суб`єкта владних повноважень, яким розглядалась заява позивача про призначення пенсії та ухвалено оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату № 2670-3532-7852-3988 від 30.09.2024 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період проходження строкової військової служби з 01.01.2004 року по 29.04.2004 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди: з 01.03.2016 року по 02.03.2016 року, з 30.05.2022 року по 31.05.2022 року, з 01.07.2017 року по 12.07.2017 року, з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 14.06.2006 року по 15.06.2006 року, з 26.06.2006 року по 26.06.2006 року, з 18.04.2007 року по 18.04.2007 року, з 18.05.2007 року по 19.05.2007 року, з 03.09.2007 року по 03.09.2007 року, з 17.10.2007 року по 17.10.2007 року, з 14.02.2008 року по 14.02.2008 року, з 26.03.2008 року по 26.03.2008 року, з 27.08.2008 року по 27.08.2008 року, з 22.09.2008 року по 22.09.2008 року, з 22.10.2008 року по 22.10.2008 року, з 21.12.2008 року по 21.12.2008 року, з 21.03.2009 року по 21.03.2009 року, з 19.05.2009 року по 19.05.2009 року, з 31.08.2009 року по 31.08.2009 року, з 26.09.2009 року по 26.09.2009 року, з 26.12.2009 року по 26.12.2009 року, з 14.01.2010 року по 14.01.2010 року, з 19.03.2010 року по 19.03.2010 року, з 15.06.2010 року по 15.06.2010 року, з 19.07.2010 року по 19.07.2010 року, з 16.11.2010 року по 16.11.2010 року, з 30.03.2011 року по 30.03.2011 року, з 20.10.2015 року по 22.10.2015 року, з 01.11.2015 року по 01.11.2015 року, з 03.03.2016 року по 03.03.2016 року, з 01.11.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.03.2017 року по 01.03.2017 року, з 01.04.2017 року по 01.04.2017 року, з 01.05.2017 року по 03.05.2017 року, з 25.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 28.06.2023 року по 28.06.2023 року, з 03.04.2024 року по 04.04.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2024 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів та висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська