Справа № 334/8280/24
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.01.2025
Справа № 334/8280/24
Провадження № 2-а/334/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції Пахомова Олександра Олександровича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції Пахомова Олександра Олександровича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що постановою "Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі" серія ЕНА № 3175152 від 01. 10. 20024 року, складеною поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізької області старшим сержантом поліції Пахомовим О.О., його ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1. ст. 126 КупАП за те, що 01.10.2024 р., керуючи транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , "не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 "Контроль " та здійснив проїзд перед контрольним пунктом патрульної поліції не зупиняючи ТЗ, при цьому не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення на право керування ТЗ, реєстраційний документ на ТЗ та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чім порушив п.2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, не пред`явив посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цив.-прав. відповід. власників наземних ТЗ".

Зазначив, що виконував зупинку перед пропускним пунктом «Контроль» декілька разів під`їзжаючи до нього в черзі з автомобілів, проїхавши знак 3.41 поліцейські не зупинили його, тому він проїхав повз них, побачивши, що поліцейський подав сигнал рукою про зупинку, одразу зупинився. Поліцейський Пахомов О.О. , не пояснив причини зупинки, одразу вимагав від нього названі в Постанові серії ЕНА № 3175152 від 1. 10. 2024 року, документи, які були у нього в наявності як у фізичній формі, так і в електронному вигляді.

Вважає, що поліцейський порушив вимоги ст. 8.1 ЗУ «Про національну поліцію» не назвавши конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстав, лише повідомив про загальну підставу п. 7 ст. 35 цього Закону, не конкретизуючи пункт ПДР, який він порушив, не надаючи відповідних доказів, фактично тимчасово обмеживши його право пересування без складання протоколу про затримання. З огляду на це зупинку свого транспортного засобу вважає незаконною.

Також зазначив, що поліцейський на його вимогу пред`явити службове посвідчення, пред`явив невідому картку, яке не відповідало «Зразку бланка службового посвідчення посадових осіб і працівників органів виконавчої влади та Секретаріату КМУ» затвердженого у Постанові КМУ від 27.12.2018 року №1137.

Крім того, в ПДР -визначено максимальний час припинення руху, але жодним чином не визначено і - не обмежено мінімальний час припинення руху, а знаки 3.41. «Контроль» 3.41. «Контроль» перед та на пропускному пункті було встановлено з грубим порушенням ПДР. Межі КПП на вул. Скворцова визначено бетонними фундаментними знаками, що лежать на дорозі у два поверхи, з нанесеною на них вертикальною розміткою, згідно з п. 34.2.3.ПДР. У знаку 3.41. немає таблички до дорожнього знаку 7.2.1-7.2.6 «Зона дії знаку» згідно з п. 33.7 ПДР. Тому знак 3.41. ПДР з визначає єдине місце зупинки: тільки один раз - перед контрольним пунктом, який він виконав.

Постанова серії ЕНА № 3175152 від 01.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки не містить установлених обставин справи, не зазначено вимоги якого конкретно знаку не виконав ОСОБА_1., не вказано якими доказами це підтверджується, поліцейський самостійно розглянув справу не давши змогу залучити захисника та ознайомитись з матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, позивач просив суд визнати дії поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізької області старшого сержанта поліції Пахомова Олександра Олександровича неправомірними. Визнати протиправною та скасувати постанову "Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі" серії ЕНА № 3175152 від 01.10. 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Закрити провадження по адміністративній справі на підставі ст. 247 п.1.ч.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2024 року, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву.

11.11.2024 року від представника відповідача Назаренка М.М. надійшов відзив на позов. У відзиві представник просить відмовити у задоволені позовних вимог, долучити DVD-R диск з фіксацією правопорушення до матеріалів справи. Відзив обґрунтований тим, що під час несення служби, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП, було зупинено транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом KIA RIO н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснив проїзд без зупинки перед контрольним пунктом, чим порушив вимоги п.п. 8.4.в. ПДР України та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.4.а. ПДР України. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 , наголошує на відсутності підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів, з чим відповідач категорично не погоджується. 01.10.2024 року під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій порушив правила ПДР України, через що керуючись п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію водія було зупинено. Зупинивши автомобіль під керування позивача, поліцейський представився та повідомив про причину зупинки, а саме наголосив, що водій порушив правила дорожнього руху.Крім того, окрім вищевикладених підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів, підставою зупинки було те, що ОСОБА_1 було здійснено проїзд через блокпост. Згідно пункту 10 порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29грудня 2 1456(надалі Постанова КМУ №1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного уповноваженою особою, серед яких порушення Правил ПДР та інші, аналогічні тим, які м статті 35 Закону «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засобі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду. При цьому вказаним порядком не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинки транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.

Також, зазначив, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не дотримання законності поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим.

18.11.2024 року, позивач ОСОБА_1 подав до суду доповнення до позовних вимог в яких просив покласти на відповідача відшкодування коштів, понесених при подачі позову і підготовку позовної заяви, стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області 950 ,50 грн., шляхом переказу коштів на його пенсійну картку.

21.11.2024 року, позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якому зазначив, що вимоги дорожнього знаку «Контроль» він виконав двічі перед блокпостом та двічі самостійно без команди поліцейських на території блокпосту, щоб роз`їхатись з автомобілями. Зазначив, що зупинка на блокпосту передбачає лише пред`явлення документів, які посвідчують особистість та реєстрацію транспортного засобу, проте не передбачає пред`явлення інших документів, при цьому відповідач не був уповноваженою особою, не міг підтвердити свої повноваження, жодних доказів на підтвердження його вини не було надано. Також вказав, що відповідачем було пред`явлено йому невідому картку «посвідчення», яке не відповідало встановленому зразку, містило напис українською та англійською мовою, що порушує ст. 16 ЗУ «Про функціонування української мови як державної».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача Назаренко М.М. в відзиві на позовну заяву просив справу розглядати за його відсутності, в позові відмовити з підстав, які викладені в відзиві.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що 01 січня 2024 року об 17-25 год. поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області старшим сержантом Пахомовим Олександром Олександровичем, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3175152, відповідно до якої позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3175152 від 01.10.2024 року протиправною, прийнятою з порушенням норм діючого законодавства.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕНА №3175152 від 01.10.2024 року, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo має визначений строк.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 01.10.2024 об 16:45 год. в місті Запоріжжя, вулиця Скворцова 1, позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимогу д.з. 3.1 (контроль) та здійснив проїзд перед контрольним пунктом патрульної зупинки не зупиняючи транспортний засіб, при цьому не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліз обов`язкового страхування, чим порушив пункт 2.4а Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 2.4а ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була розглянута від імені Національної поліції уповноваженою особою у порядку, встановленому чинним законодавством, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що ним не було вчинено жодного правопорушення, а тому поліцейський неправомірно вимагав в нього пред`явити документи, виходячи з наступного.

24.02.2022 по всій території України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, відповідно вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року N° 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 10 травня 2024 року № 271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 08 серпня 2024 року № 469/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто по 10 листопада 2024 року.

Отже на дату складання оскаржуваної постанови в Україні діяв воєнний стан.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021р. № 1456 (надалі Порядок №1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення Правил ПДР та інші, аналогічні тим, які вказані у статті 35 Закону «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

У зв`язку з введенням з 24.02.2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку № 1456).

Згідно п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів.

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 (надалі Порядок №1455).

Відповідно до пункту 3 Порядок №1455 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

На підтвердження своїх доводів, щодо відсутності причин для зупинки автомобіля, позивач надав суду фотографію в`їзду на територію КПП та DVD-R диск із відео та фото фіксацією порушень ПДР під час розміщення знаків 3.41 Контроль на блокпосту по вул. Скворцова. Позивач зазначає, що зупинявся перед в`їздом на КПП та пропускаючи автівки, які рухалися зустрічною смугою, тому виконав вимоги знаку.

Натомість, Суд не приймає до уваги дані твердження позивача, оскільки пунктом 5 Порядку № 1456 визначено, що право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

При цьому, вказаним Порядком №1456 не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинити транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.

Отже, транспортний засіб «Kia Rio» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено патрульними поліцейськими на мобільному блокпосту правомірно.та передбачена п.10 Порядку №1456, а також наявний у поліцейського УПП в Запорізькій області області статус уповноваженої особи Національної поліції в розумінні п.5 Порядку №1456, який надає право оглядати транспортні засоби, перевіряти документи визначені законодавством, а у разі виявлення якихось правопорушень, реагувати на них відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-відеозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно матеріалів відеофіксації наданих представником відповідача вбачається, що поліцейський, зупивниши автомобіль, який рухався повз знак 3.41 Контроль, відповідно до ч.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу та наголосив ОСОБА_1 на законній вимозі надати для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР.

Таким чином, на думку суду, вимога поліцейського пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху була правомірною. Отже, вказаним відеозаписом спростовуються твердження позивача, що у відповідача були відсутні правові підстави зупиняти автомобіль та перевіряти документи.

Також, суд звертає увагу, що на противагу зазначеним позивачем поясненням, поліцейським декілька разів було пред`явлено своє посвідчення, однак ОСОБА_1 вважаючи його недійсним тричі в категоричній формі відмовився надати для перевірки документи, в зв`язку із чим йому було повідомлено про відповідальність за таку відмову.

Суд, звертає увагу на висновок Верховного Суду, зроблений у справі №127/19283/17 від 25.09.2019 про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3175152 від 01.10.2024 складена правомірно, з огляду на непред`явлення позивачем документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР, що підтверджується матеріалами справи.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч.2 ст.77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки судом було встановлено, що позивачем було вчинено порушення за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для їх скасування відсутні, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, факт вчинення правопорушення доводиться належними та допустимими доказами, а тому постанова серії ЕНА №3175152 від 01.10.2024 року є законними, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки згідно цієї норми судові витрати стягуються з відповідача лише при задоволенні позову, а тому відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 132-1, 245, 251, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції Пахомова Олександра Олександровича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 27.01.2025 року.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Пахомов Олександр Олександрович, адреса: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96.

Суддя: Баруліна Т. Є.