Справа № 693/1649/24
Суддя: Коцюбинська Ю. Д.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 693/1649/24
Провадження № 2-а/693/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.01.2025 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Коцюбинської Ю.Д., за участю секретаря судового засідання Олійник С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Жашків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, головного спеціаліста Державної служби України з безпеки на транспорті Конаревої Вікторії Валентинівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Мельник В.В. звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, головного спеціаліста Державної служби України з безпеки на транспорті Конаревої Вікторії Валентинівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 21.11.2024 р. серії АВ № 00003069 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

Зазначену постанову позивач отримав 29 грудня 2024 року, тобто поза строками її оскарження, тому позивач просить поновити строк на оскарження вказаної постанови.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена з неповним дослідженням всіх обставин справи, складена з порушенням вимог КУпАП, інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, а викладені у постанові обставини не доведені належними та допустимими доказами.

Зокрема зі змісту постанови вбачається, що встановлене порушення полягало у допуску позивачем руху автомобіля DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525 % (2,21 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Порушення зафіксовано в автоматичному режимі 19.10.2024 о 10 год. 55 хв. за адресою М-19, км 49+495 Київської області. Вимірювання похибки здійснювалося технічним засобом WIM 21 WAGA-WIM35, по кожній з 5 (п`яти) осей окремо та загальна маса всього ТЗ. При вимірюванні застосовано «Похибку пристрою». Натомість величина такої похибки в оскаржуваній постанові не вказана.

Водночас, в Україні діють держані стандарти, зокрема ДСТУ OIML R 134- 1:2010, які мають застосовуватися при здійсненні вимірів, серед іншого технічним засобом WIM 21 WAGA-WIM35. Вказаним ДСТУ, серед іншого, передбачено похибки пристрою (регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів ваги у відсотках) для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Натомість, як вбачається з оскаржуваної постанови, не дивлячись на те, що заміри здійснювалися як по кожній вісі окремо так і загальна маса ТЗ, розрахунок маси ТЗ вказаний у постанові, здійснювався без врахування значень похибок визначених ДСТУ OIML R 134- 1:2010. Якщо взяти до уваги раніше згадані п. 22.5 ПДР України та абзац 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 і врахувати похибки навантаження визначені ДСТУ R 134- 1:2010, допустимі вагові параметри, при здійсненні замірів з використанням WIM 21 WAGA-WIM35, становлять:

1. при врахуванні похибки у 10% = 47 980,80 кг (47,9808 тони), що дорівнює 42 тони (п. 22.5 ПДР України) + 2% (абз. 3 п. 4 постанови КМУ від 18.01.2001 № 30) + 10% (похибка ДСТУ OIML R 134- 1:2010)

2. при врахуванні похибки у 16% = 49 694,40 кг (49,6944 тони), що дорівнює 42 тони (п. 22.5 ПДР України) + 2% (абз. 3 п. 4 постанови КМУ від 18.01.2001 № 30) + 16% (похибка ДСТУ OIML R 134- 1:2010).

А якщо взяти до уваги раніше згаданий абзац 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, який дозволяє рух ТЗ без оформлення дозволу з вагою у 46 тон, і врахувати похибки навантаження визначені ДСТУ R 134- 1:2010, допустимі вагові параметри, при здійсненні замірів з використанням WIM 21 WAGA-WIM35, становлять:

1. при врахуванні похибки у 10% = 50600 кг. (50,6 тонни), що дорівнює 46 тони (абз. 4 п. 4 постанови КМУ від 18.01.2001 № 30) + 10% (похибка ДСТУ OIML R 134- 1:2010);

2. при врахуванні похибки у 16% = 53360 кг (53,360 тони), що дорівнює 46 тони (абз. 4 п. 4 постанови КМУ від 18.01.2001 № 30) + 16% (похибка ДСТУ OIML R 134- 1:2010).

Тому, зафіксована загальна маса у розмірі 42210 кг. (42,21 тони) у двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) не може вважатися порушенням ПДР України та бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

Натомість, не дивлячись на те, що постанова № 00003069 містить відомості про зважування як кожної вісі окремо так і загальну вагу ТЗ, у оскаржуваній постанові відсутні будь-які аргументи та/чи обґрунтування щодо підстав ігнорування постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 та застосування саме 10 %, а не 16 % похибки, регламентованої ДСТУ OIML R 134 - 1:2010.

Пункт 22.5 ПДР передбачає максимальні значення фактичної маси транспортного засобу, тоді як у постанові АВ № 00003069 відсутні відомості про встановлення фактичної маси, оскільки Автоматичний пункт зважування, робота якого регламентована Порядком № 1174, не передбачає здійснення таких замірів. Тобто, постанова від 21.11.2024 серії АВ № 00003069 не містить доказів порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

В постанові № 00003069 наявне фото лише передньої частини DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , та відсутні будь-які фото знімки спеціалізованого напівпричепа, GRAS GS 44, д.н.з. НОМЕР_2 . Більше того, у постанові АВ № 00003069 інкримінується: «допущення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу ...», а не порушення вимог Правил № 363, щодо маркування контейнерів.

Також позивач зауважив, що у ДСТУ OIML R 134- 1:2010, який регламентує роботу WIM 21 WAGA-WIM35, відсутні відомості про можливість розпізнання WIM 21 WAGA-WIM35 відсутності чи наявності маркування на контейнерах, та врахування такого маркування при здійсненні зважування.

Тобто, застосовування при розгляді адміністративної справи, за наслідками якої складено постанову АВ № 00003069, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, є безпідставним та необґрунтованим.

З огляду на вказані обставини представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.11.2024 серії АВ № 00003069 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 06.12.2024 поновлено позивачу пропущений процесуальний строк та прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням, але без виклику сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У визначений судом строк та у передбаченому чинним процесуальним законодавством порядку представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті за довіреністю Мельничук І.В. направила на адресу суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечувала. На обґрунтування наявних заперечень зазначила, що оскаржувана постанова від 21.11.2024р. серії АВ № 00003069 винесена у зв`язку з тим, що 19.10.2024 о 10 год 55 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2.21 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 21, WAGA-WIM35, зав. № 6 свідоцтва про повірку UA.TR.113-0695/15F-24, яке дійсне до 10.09.2025р. та 04/6039, яке дійсне до 28.08.2025р. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Застосоване стягнення відповідає вимогам ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до п.п. «б» п. 22.5 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів, зокрема: - трьохвісний автомобіль ( тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричіпом 40 т (для автомобільних доріг державного значення). 24 т. ( для автомобільних доріг місцевого значення); - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричіпом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони.

За таких обставин оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає усім наведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, отже її зміст відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами), містить зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги. Представник відповідача звертає увагу суду, що ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню в ході розгляду справи, є доведення факту перевезення контейнеровозом саме контейнеру. Із наданих позивачем доказів до позовної заяви, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказано, що транспортний засіб позивача напівпричіп контейнеровоз має технічні характеристики, що дозволяють перевозити максимальну допустиму масу (тобто маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима) у 34000 кг. Тобто технічні характеристики напівпричепу не передбачають перевезення вантажів з підвищеними нормативами.

Тому просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Мельник В.В. на відзив подав відповідь, в якій вказав наступні заперечення.

По-перше, відзив на позовну заяву поданий від імені Державної служби України з безпеки на транспорті підписаний неуповноваженою на те особою та не може прийматися судом до уваги при розгляді справи № 693/1649/24.

По-друге, відповідачем належно не заперечено доводи позовної заяви про:

1. безпідставне визначення ваги з 10 % похибкою, а не 16 % при проведенні зважування кожної вісі ТЗ окремо; 2. необхідність застосування вимог постанови КМУ від 18.01.2001 № 30, а точніше відзив містить власне, необґрунтоване та безпідставне сприйняття відповідачем вказаного нормативного акту; 3. неможливість притягнення до відповідальності за відсутності доказів порушення п. 22.5 ПДР України, а точніше відповідачем не надано доказів визначення фактичної маси ТЗ; 4. недоведену підозру (відсутні докази) використання позивачем саме універсального, а не спеціального контейнера; 5. безпідставне застосування наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, з огляду на постанову КМУ від 18.01.2001 № 30 та обмеження застосування наказу № 363 визначені безпосередньо в наказі. Наведені математичні обрахунки підтверджують дотримання Позивачем вимог п. 22.5 ПДР України щодо дозволу на рух вантажного ТЗ з ваговими параметрами у 40 тон, навіть без урахування того, що перевезення здійснювалося контейнеровозом, з дозволеними ваговими параметрами у 42 тони. Отже, відповідач здійснив неправильне визначення ваги ТЗ.

По-третє, з огляду на те, що факт того, що КТЗ GRAS GS 44, д.н.з. НОМЕР_2 , є контейнеровозом встановлено уповноваженим на те державним органом, позивача слід звільнити від повторного доведення цього факту та визнати цей доказ як такий, що не потребує доведення. Водночас, як це вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач намагається спростувати цей факт.

По-четверте, ні оскаржувана постанова, ні відзив на позовну заяву не містять жодних відомостей про: врахування похибок свідоцтва № 04/6039; способу визначення кріплення вантажу у зважуваному ТЗ, як на момент винесення постанови так і на момент написання Відзиву. Тобто, наданим відповідачем свідоцтвом № 04/6039 додатково підтверджується обґрунтованість позовних вимог та безпідставну і необґрунтовану спробу визначення ваги ТЗ відповідачем, з ігноруванням наявних у відповідача документів. Надані відповідачем сертифікати та свідоцтво підтверджують, що певним стандартам відповідає тільки обладнання для фотофіксації державного номеру транспортного засобу, однак не передбачають, а тим більше не підтверджують, спроможність обладнання робити фотознімки всього транспортного засобу та зокрема контейнеровоза.

Просив врахувати відповідь на відзив під час розгляду справи і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На відповідь на відзив представник відповідача Мельничук І.В. подала до суду пояснення, в яких вважає, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Представник позивача адвокат Мельник В.В. подав до суду заперечення на пояснення відповідача, в яких зазначив, що відзив і пояснення відповідача містять неодноразові спроби перекласти доведення обставин, які мали буди встановлені посадовими особами відповідача до, чи на момент, винесення оскаржуваної постанови. Крім того, як до відзиву на позовну заяву так само і до пояснень відповідачем не додано документів, що можуть підтвердити належну роботу та можливість врахування відомостей всього вагового комплексу WIM 21, WAGA-WIM35, зав. № 6, а не лише окремих його частин. Сумніви щодо недотримання вагових параметрів виникли саме у відповідача, а тому саме відповідач і тільки відповідач має доводити належне обрахування ваги параметрів транспортного засобу вказаних у оскаржуваній постанові. Відповідачем не обґрунтовано, чому відповідач вважає, що здійснювалося перевезення саме спеціального, а не універсального контейнера. Разом з тим зауважив, що позовною заявою не оскаржується форма чи правильність заповнення нормативно затвердженого бланку постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, у позовній заяві ставиться під сумнів правильність здійснення зважування та акцентується увага на ігноруванні відповідачем декількох нормативних актів. Просив врахувати ці заперечення на пояснення під час розгляду справи і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відповідності до частини 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу за відсутності сторін.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Конаревою В.В. 21.11.2024 винесена постанова серії АВ № 00003069 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 21 WAGA-WIM35 інспектор установила, що 19.10.2024 о 10 год. 55 хв. за адресою: М-01, км 49+495, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188 % (2,075 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП. Тому було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в графі особливі відмітки вбачається, що напівпричіп GRAS GS 44, д.н.з. НОМЕР_2 , є спеціалізованим напівпричепом Н/ПР- контейнеровоз в 2023р. переобладнаний в Н/ПР- контейнеровоз.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Так, наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищезазначене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Відповідно до приписів статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач допустив рух транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525 % (2,21 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, яким проведено відповідне зважування, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що вказує на можливість його точної ідентифікації.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 № 512 (далі - Інструкція №512) під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна мітити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особо може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова від 21.11.2024 серії АВ №00003069 в повній мірі відповідає вимогам Інструкції № 512.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001р. за №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складається до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16% щодо навантаження на осі.

Можлива максимальна дозволена похибка автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс-10%*Мфакт)/Ммакс)*100, (Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс - максимально допустима п. 22. Правил дорожнього руху України, загальна маса транспортного засобу), а навантаження на строєні осі за формулою: (Мфакт-Ммакс-16%*Мфакт)/Ммакс)*100.

Відповідно до пункту 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997р. №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

У контексті пункту 22.5 ПДР України, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Окрім того, у наказі Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі по тексту - Правила № 363) міститься визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Згідно з пунктом 17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Відповідно до пункту 17.2-17.5 Правил №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (п.17.15. Правил № 363).

Відповідно до п.17.9 Правил № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду доказів перевезення вантажів контейнером, актів про пломбування. Відповідного маркування із зазначенням вантажності і маса тари контейнера, внутрішнього об`єму контейнера, місця, місяця і року виготовлення контейнера; часу останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера транспортний засіб позивача не містить, що підтверджується матеріалами постанови серії АВ № 00003069 від 21.11.2024 року.

Також із фотоматеріалів вбачається, що конструкція контейнера не є стандартною, оскільки верхня його частина зрізана та накрита тентом. На контейнеровоз встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано верхню частину). Така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Вимоги пункту 22.5 ПДР України стосуються обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставляться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача.

Позивачем не надано належних та достатніх доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Відсутність контейнера підтверджується й фотосвітлиною, здійсненою під час фіксації порушення.

Відповідно до вимог чинного законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу GRAS GS 44, д.н.з. НОМЕР_2 , повна маса спеціалізованого напівпричепа Н/ПР - контейнеровоза - 34000 кг, маса без навантаження 6310 кг.

Отже, позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як такий, а тому маса для такого транспортного засобу, встановлена законодавцем - не більше 40 тон.

Разом з тим, транспортний засіб MAN TGS 24.440, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить на праві власності позивачу здійснював рух з фактичною масою 46900 кг, чим порушено вимоги чинного законодавства України, а саме: пункту 22.5 ПДР України, що зафіксовано контролюючим органом.

Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язані із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Суд зазначає, що наявність прогалин в пункті 22.5 ПДР щодо встановлення параметрів, за яких допускається рух контейнеровозів, що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, призводить до зловживань перевізниками та до значного перевищення вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що фіксується в автоматичному режимі.

Також, у разі, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

Так, перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, головного спеціаліста Державної служби України з безпеки на транспорті Конаревої Вікторії Валентинівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська