Справа № 520/29466/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року № 520/29466/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000161 від 09.09.2024 року;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року та картку відмови UA401060/2024/000162 від 10.09.2024 року;

- рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000201 від 07.10.2024 року;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44324382; адреса юридичної особи: 61036, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Глобинська, будинок, 8) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 27 707,87 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 60 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці (ідентифікаційний код юридичної особи: 43997544, Адреса: 21034, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Лебединського, 17).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000161 від 09.09.2024 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року та картку відмови UA401060/2024/000162 від 10.09.2024 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000201 від 07.10.2024 року на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Вінницькою митницею подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «НОВАСФЕРА» (Покупець) та RAJHANS TRADING FZCO (Продавець) було укладено контракт від 09.02.2023 № RTF20230209.

До митного оформлення було подано митну декларацію 24UA58U6, разом із якою подано: пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, коносамент (Bill of lading) № 65 від 12.06.2024 року, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8533 від 03.09.2024 року, декларацію (Dispatch note model T1) № 24ROCT1900R30858L4 від 03.09.2024 року, декларацію про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-20/09-2024 від 06.09.2024 року, розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF20230209 від 09.02.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 28.12.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 05.05.2024 року, видаткову накладну № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, відвантажувальну специфікацію № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, комерційну пропозицію №RAJHANS20230127 від 27.01.2023 року, лист №08/16-2 від 16.08.2024 року, лист №09/05-7 від 05.09.2024 року, лист №RAJHANS240605-2/1 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605-2/2 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605-2/3 від 05.06.2024 року,

лист №RAJHANS240605-2/4 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605-2/5 від 05.06.2024 року, прейскурант (прайс-лист) № RAJHANS20240425/2 від 25.04.2024 року, якісний опис №№RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року.

Вінницькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2024/000161 від 09.09.2024 року.

Також, до митного оформлення було подано митну декларацію 24UA65U3, разом із якою подано: пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, коносамент (Bill of lading) № 30 від 12.06.2024 року, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 7726 від 03.09.2024 року, декларацію (Dispatch note model T1) № 24ROCT1900C30836L2 від 03.09.2024 року, декларацію про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-21/09-2024 від 06.09.2024 року, розрахунок ціни (калькуляцію) № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF20230209 від 09.02.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 28.12.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 05.05.2024 року, видаткову накладну № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, відвантажувальну специфікацію № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, комерційну пропозицію №RAJHANS20230127 від 27.01.2023 року, лист №08/16-1 від 16.08.2024 року, лист №09/05-5 від 05.09.2024 року, лист №RAJHANS240605/1 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605/2 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605/3 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605/4 від 05.06.2024 року, лист №RAJHANS240605/5 від 05.06.2024 року, прейскурант (прайс-лист) №RAJHANS20240425/1 від 25.04.2024 року, якісний опис №RAJHANS240605 від 05.06.2024 року.

Вінницькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2024/000162 від 10.09.2024 року.

Крім того, до митного оформлення було подано митну декларацію 24UA46U6, разом із якою подано: пакувальний лист (Packing list) № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, коносамент (Bill of lading) № ZIMUNGB1240063 від 08.08.2024 року, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8705 від 26.09.2024 року, декларацію (Dispatch note model T1) № 24ROCTL3 від 26.09.2024 року, декларацію про походження товару (Declaration of origin) № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-05/10-2024 від 03.10.2024 року, розрахунок ціни (калькуляція) № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RTF20230209 від 09.02.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 28.12.2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 05.05.2024 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 15.08.2024 року, видаткову накладну № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, відвантажувальну специфікацію № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року, комерційна пропозиція №RAJHANS20230127 від 27.01.2023 року, лист №09/25-1 від 25.09.2024 року, лист №09/25-2 від 25.09.2024 року, лист № RAJHANS 240630/1 від 30.06.2024 року, лист № RAJHANS 240630/2 від 30.06.2024 року, лист № RAJHANS 240630/3 від 30.06.2024 року, лист № RAJHANS 240630/4 від 30.06.2024 року, лист № RAJHANS 240630/5 від 30.06.2024 року, прейскурант (прайс-лист) № RAJHANS 20240507/09 від 07.05.2024 року, якісний опис № RAJHANS 240630 від 30.06.2024 року.

Вінницькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401060/2024/000201 від 07.10.2024 року.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вінницькою митницею було направлено до позивача запит щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Позивач листами від 09.09.2024, від 10.09.2024 та від 07.10.2024, що всі необхідні та наявні у ТОВ «НОВАСФЕРА» документи надано та вже знаходяться у митному органі, інші документи надаватися не будуть.

У спірних рішеннях №UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року, №UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року, №UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року митний орган посилався на те, що наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем ТОВ "НОВАСФЕРА" та не відображає "дійсну вартість" у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Також, у спірному рішенні № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року вказано, що відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс - лист) виробника товару.

При цьому, митному органу з митними деклараціями надавалися надавалися прайс-листи №RAJHANS20240425/2 від 25.04.2024 року, №RAJHANS20240425/1 від 25.04.2024 року, №RAJHANS20240507/09 від 07.05.2024 року.

Так, Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 року у справі № 460/2674/20 щодо доводів митниці про те, що долучений декларантом документ прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії, у зв`язку з чим витребував додаткові документи, зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з оглядуна наступне: термін дії прайс-листа не є обов`язковим реквізитом такого виду документу, а тому може у ньому не зазначатися; продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Таким чином, прайс-лист є додатковим документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів № UА401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року, №UА401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року вказано: відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту, відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту, відсутній договір та заявка про перевезення, з перевізником, що зазначений в CMR, відсутні транспортні довідки, рахунки.

Отже, спірні рішення містять посилання на ненадання таких документів, як транспортні документи, а саме транспортного договору щодо морського перевезення, банківських/платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту, договору та заявки про перевезення з перевізником, транспортних довідок, рахунків.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

Отже, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 контракту № RTF20230209 від 09.02.2023 року Продавець зобов`язується доставити Товар Покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі.

У Commercial invoice (рахунку-фактурі) №RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, №RAJHANS240630 від 30.06.2024 року визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Верховний Суд в постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17 зазначив, що з`ясовуючи обґрунтованість зазначених розбіжностей, судами попередніх інстанцій встановлено, що як вбачається з ЕМД №125150001/2016/710666 поставка товарів здійснювалась на умовах CPT Київ. Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Отже, за умовами поставки СРТ витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

При цьому, позивачем надано автотранспортні накладні (CMR № 7726 від 03.09.2024 року, № 8705 від 26.09.2024 року), а також коносаменти № 30 від 12.06.2024 року, № ZIMUNGB1240063 від 08.08.2024 року.

Так, в коносаментах №30 від 12.06.2024 року, №ZIMUNGB1240063 від 08.08.2024 року зазначено «FREIGHT PREPAID» (Фрахт з передплатою), що підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням, до ціни товарів.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

У спірних рішеннях №UА401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року, № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року, №UА401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року відповідач зазначив, що наданий до митного оформлення Висновок експерта взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ПІ зі змінами та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами.

Так, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, встановлюються в інвойсах № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 25.08.2023 по справі № 826/3098/16 зазначив, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених частиною другою статті 53 МК України.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

У спірних рішеннях митним органом зазначено, що в інвойсах не зазначені умови оплати.

Так, умови оплати визначені статтею 5 Контракту №RTF20230209 від 09.02.2023 року якою встановлено, що Покупець повинен здійснити платіж протягом 60 календарних днів з моменту поставки Товару або якщо інвойсом визначена передоплата, то протягом 90 днів від дати виставлення інвойсу.

Інвойсами № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, № RAJHANS240605 від 05.06.2024 року, № RAJHANS240630 від 30.06.2024 року передоплату не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2022 року у справі № 815/1718/16 зазначив, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортовані товари. Щодо посилання митниці на не зазначення в інвойсі способу оплати за товар, як на наявність розбіжностей в документах, то суди цілком об`єктивно його відхилили, адже спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором, а відсутність цієї інформації в інвойсі сама собою, як окремий факт, не може свідчити про заниження митної вартості товару, оскільки спосіб оплати обумовлено умовами відповідного договору, на який в інвойсі є посилання.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

У спірному рішенні № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року міститься посилання, що згідно частини 2 статті 3 контракту, умови поставки визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії товару і вказуються в інвойсі. Заявлені в інвойсі умови поставки - CPT Харків, Україна, разом з тим, частиною 3 статті 3 контракту обумовлено, що Постачальник зобов`язаний завантажити товар на борт судна в порту навантаження в зазначену дату або в узгоджений період, а такі умови контракту відповідають умовам поставки згідно Інкотермс - FOB порт країни відправлення (Китай). Вказане свідчить про не включення у ціну товару вартості транспортних витрат у повному обсязі.

Відповідно до ст. 3 Контракту № RTF20230209 від 09.02.2023 року встановлено, що Продавець зобов`язуєтьсядоставити Товар Покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі».

У Commercial invoice (рахунку-фактурі) № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine.

Також звертаємо увагу, що твердження Відповідача про те, що «частиною 3 статті 3 контракту обумовлено, що Постачальник зобов`язаний завантажити товар на борт судна в порту навантаження в зазначену дату або в узгоджений період» не відповідає дійсності, оскільки у Контракті № RTF20230209 від 09.02.2023 року відсутнє відповідне положення.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: СРТ означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Пункт призначення в свою чергу визначено державу Україна.

Тобто сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на продавця.

Щодо умови поставки «FOB» - вільно на борті судна (найменування порту відвантаження) - FOB (free on board) - умова, яка використовується при морських перевезеннях. За нею продавець зобов`язаний за власний рахунок доставити товар на борт судна, зафрахтованого покупцем, а також у зазначений термін в узгодженому порту відвантаження повідомити та передати йому документи разом з коносаментом. Покупець укладає угоду перевезення, повідомляє продавцеві назву судна, місце відвантаження, необхідну дату поставки та несе всі витрати, пов`язані з переміщенням товару, з моменту фактичного переходу товару через поручні судна в зазначеному порту відвантаження.

Виходячи з наведеного, умови поставки «FOB» взагалі не відповідають умовам Контракту №RTF20230209 від 09.02.2023 року.

Відповідачу одночасно з митною декларацією № 24UA58U6 від 09.09.2024 року надано калькуляцію собівартості товару № RAJHANS240605-2 від 05.06.2024 року, а також лист Продавця №RAJHANS240605-2/1 від 05.06.2024 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно- розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Верховний Суд у постанові від 13.05.2021 року у справі № 400/2126/19 зазначив, що у специфікаціях до контрактів з контрагентами-нерезидентами було визначено умови постачання, а саме: CPT порт Очаків. Такі ж умови постачання були вказані в митних деклараціях та визнані посадовими особами митниці такими, що відповідають документації. Право власності на поставлений нерезиденту товар переходив від продавців до покупця на умовах CPT порт Очаків. Незважаючи на викладене, відповідач поставив під сумнів дотримання платником умов виконання контрактів щодо поставки згідно з Правилами ІНКОТЕРМС і зробив припущення про застосування платником інших умов поставки, ніж визначені в наведених вище контрактах, а саме: FOB Франко-борт. Однак, оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що ТОВ «НК ГРЕЙН» здійснено поставку товару покупцям-нерезидентам KARDIMORIO LTD та VISTATRADE LTD за умовами CPT порт Очаків, суди дійшли висновку, що контролюючим органом безпідставно здійснено коригування умов поставки з CPT на FOB та визначено відхилення ціни контрольованої операції щодо експорту сільськогосподарської продукції на користь компаній KARDIMORIO LTD, VISTATRADE LTD.

Таким чином, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

У спірних рішеннях № UА401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року, №UА401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року відповідач посилався на те, що декларантом не надана митна декларація країни відправлення.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України.

Так, відповідачу з митними деклараціями надавалися декларації на підтвердження факту експорту товарів, а саме № 24ROCT1900C30836L2 від 03.09.2024 року, №24ROCTL3 від 26.09.2024 року, на які відповідач посилається й у спірних картках відмови.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 прийшов до висновку, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення». Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів

Таким чином, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач посилався на наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству.

Верховний Суд у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 прийшов до висновку, що наявність у системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Так, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року, № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року та № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, митним органом при визначенні митної вартості застосовувався 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року, картка відмови № UA401060/2024/000161 від 09.09.2024 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року, картка відмови UA401060/2024/000162 від 10.09.2024 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000201 від 07.10.2024 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач заявив дві позовні вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру, ціна позову склала 1241591,34 грн. Позивачем було додано до позовної заяви документ про сплату судового збору у сумі 27 707,87 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, підлягає сплаті в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позову до адміністративного суду майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, підлягає сплаті в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем було подано дану позовну заяву через систему "Електронний суд".

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в частині 22166,30 грн.

Крім того, позивач просив стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 60000,00 грн.

Відповідач заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 11.10.2024 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (Клієнт) та Адвокатським бюро Бідної Оксани Іванівни (Бюро).

Крім того, до суду надано копію платіжної інструкції №1789 від 23.10.2024 року про оплату правової допомоги у сумі 60000,00 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 30000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (61036, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Глобинська, будинок, 8) до Вінницької митниці (21034, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Лебединського, 17) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000051/2 від 09.09.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000161 від 09.09.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000052/2 від 10.09.2024 року та картку відмови UA401060/2024/000162 від 10.09.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401060/2024/000066/2 від 07.10.2024 року та картку відмови № UA401060/2024/000201 від 07.10.2024 року.

Стягнути з Вінницької митниці (, 21034, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Лебединського, 17) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (, 61036, Харківська обл., місто Харків, вул. Глобинська, будинок 8) сплачений судовий збір в сумі 22166 (двадцять дві тисячі сто шістдесят шість) грн. 30 коп.

Стягнути з Вінницької митниці (, 21034, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Лебединського, 17) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВАСФЕРА» (, 61036, Харківська обл., місто Харків, вул. Глобинська, будинок 8) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.