Справа № 300/5392/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"27" січня 2025 р. справа № 300/5392/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В. розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за березень і квітень 2023 року, у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, при цьому отриманим, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) активних бойових дій, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за березень і квітень 2023 року, у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, при цьому отриманим, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) активних бойових дій, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 29.05.2023 по 20.06.2023 та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2023 по 20.06.2023.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №300/5392/23 повернуто скаржнику.

20.01.2025 ОСОБА_2 подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №300/5392/23. В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_2 зазначає, що судове рішення у справі відповідачем до сьогодні не виконано, а тому є необхідність встановлення судового контролю за його виконанням.

Розглянувши дану заяву позивача та матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 в адміністративній справі №300/5392/23 набрало законної сили 12.02.2024.

Після звернення позивача до органів державної виконавчої служби, у зв`язку із невиконанням в добровільному порядку вказаного рішення суду, головним державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 18.12.2023 відкрито виконавче провадження №73618866 та зобов`язано Боржника (військову частину НОМЕР_1 ) виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

У зв`язку із невиконанням рішення суду, постановою головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.03.2024 накладено на військову частину НОМЕР_1 штраф у розмірі 5 100 грн.

Надалі, у зв`язку із повторним невиконанням рішення суду, постановою головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.05.2024 накладено на військову частину НОМЕР_1 подвійну суму штрафу у розмірі 10 200 грн.

В подальшому, після звернення на гарячу лінію Міністерства оборони України від 30.09.2024 з питань виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 в частині здійснення виплат ОСОБА_1 належних коштів, листом від 27.10.2024 №3922 командиром військової частини НОМЕР_1 повідомлено, що відповідач знаходиться на повному фінансово-господарському забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , а тому не є належним суб`єктом для виконання судового рішення в частині здійснення грошових виплат військовослужбовцям. У звязку із цим, військова частина НОМЕР_1 не має повноважень виплачувати грошові кошти військовослужбовцям, а тільки здійснює нарахування таких коштів. Також зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено все, що можливо в частині здійснення всіх дій щодо нарахувань належних коштів ОСОБА_1 , зокрема, 26.10.2024 військовою частиною НОМЕР_1 подано відомості та заявку до фінансового органу військової частини НОМЕР_2 на виділення додаткових асигнувань в тому числі і для здійснення відповідних виплат належних сум грошового забезпечення ОСОБА_1 для подальшого включення в загальний розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А4267 на серпень 2024 року з метою в подальшому зарахування даних коштів на банківську картку.

Як зазначає заявник та підтверджується матеріалами, доданими до заяви про встановлення судового контролю, в подальшому ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_2 для вжиття заходів щодо реального виконання рішення суду від 02.11.2023 по справі №300/5392/23 та інформування його про таке виконання, а також до Міністерства оборони України для контролю та взяття на контроль цього питання, оскільки вже більше року рішення суду не виконується.

Проте, жодного реагування на такий запит ні від військової частини НОМЕР_2 , ні від Міністерства оборони України не відбулось. Протилежного суд не встановив та відповідач вказане не спростував.

Водночас, суд встановив, що після направлення згаданого запиту позивачем, військовою частиною НОМЕР_1 , тобто відповідачем у справі №300/5392/23 та боржником у виконавчому провадженні №73618866, на адресу позивача направлено супровідний лист від 08.12.2024 №4533, до якого долучено, зокрема, заяву про зупинення виконавчого провадження у справі №300/5392/23.

Позивач звернув увагу на правову природу такої заяви, оскільки такого роду заяви в судочинстві процесуально взагалі не визначено в жодному нормативному акті.

Суд зауважує, що аналогічного змісту заява про зупинення виконавчого провадження від військової частини НОМЕР_1 надійшла на адресу суду 18.12.2024. При цьому, розглянувши вказану заяву, суд констатував, що в Законі №1404-VIII відсутні норми, які б передбачали можливість зупинення вчинення виконавчих дій чи зупинення виконавчого провадження судом, що прийняв рішення, для забезпечення виконання якого відкрито виконавче провадження. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що заява є очевидно безпідставною і необґрунтованою, а недотримання заявником під час її подання вимог КАС України перешкоджає її розгляду, відтак ухвалою суду від 06.01.2025 було повернуто її без розгляду.

Суд, дослідивши у сукупності всі наявні докази та матеріали справи, зазначає, що доказів вчинення будь-яких дій на виконання рішення суду в межах цієї адміністративної справи відповідачем не надано.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості фактичного направлення будь-якої заявки до фінансового органу В/Ч НОМЕР_2 на виділення асигнувань та реєстрації такої у В/Ч НОМЕР_2 .

Окрім цього, суд зауважує і на вірності доводів ОСОБА_1 , що фактично рішенням суду від 02.11.2023 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100 000 грн за березень і квітень 2023 року, тобто за березень 100 000 грн та за квітень 100 000 грн відповідно, а тому сума 125 429 грн, про яку вказує відповідач, є невірно визначеною.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із заявником, що відповідачем не виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 по справі №300/5392/23, яке набрало законної сили 05.12.2023.

Невиконання відповідачем вказаного рішення суду підтверджується вже згаданими постановами головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.03.2024 та від 14.05.2024, якими накладено на військову частину НОМЕР_1 штраф у розмірі 5 100 грн (за невиконання рішення суду) та подвійну суму штрафу у розмірі 10 200 грн (за повторне невиконання рішення суду).

Окрім цього, відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується, що станом на сьогодні виконавче провадження №73618866 є відкритим (не закінченим), що підтверджує, що звернення позивача із заявою до державного виконавця в порядку примусового виконання рішення суду від 02.11.2023 по справі №300/5392/23 також не дало жодного дієвого результату.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ч. 4 та ч. 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за і межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційним Судом України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено. що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд. який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення,

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю зокрема шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 зазначив, що застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, законодавець у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

При цьому, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.05.2020 у справі №800/320/17 та Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, які відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 по справі №300/5392/23 шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення.

Водночас, при визначенні строку для надання такого звіту, суд бере до уваги тривалість невиконання рішення суду відповідачем, зокрема те, що з моменту набрання законної сили рішенням суду від 02.11.2023 пройшло вже більше одинадцяти місяців.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що згідно вимог частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі не подання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №300/5392/23 задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №300/5392/23.

Зобов`язати Військову частину ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в строк у строк до 28 лютого 2025 року включно подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №300/5392/23.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Шумей М.В.