Справа № 727/13704/24
Суддя: Літвінова О. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/9/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого-судді: Літвінова О.Г.
за участю секретаря: Лещинська А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Вважає, що постанова про притягнення мене до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню.
В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , 23 липня 2024 року о 8:10 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак відповідно до даних квитка на потяг, ОСОБА_1 прибув до міста Чернівці лише о 8:05 того ж дня, що робить фізичну присутність у зазначеному місці в зазначений час неможливою.
Крім того, у протоколі серії ЧРТЦК №849 зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 12 липня 2024 року. Це також не відповідає дійсності, оскільки протокол було складено 23 липня 2024 року, тобто після зазначеної дати розгляду справи. У самій постанові №3/90 вказано дату складання як 12 серпня 2024 року.
Вказує на те, що ОСОБА_1 виконав свої обов`язки: уточнив військово-облікові дані 20 червня 2024 року та надав відповідні документи співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема витяг із системи «Резерв+».
В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що відмовляюсь від проходження ВЛК на підставі того, що не маю при собі необхідних медичних документів, а також у зв`язку з тим, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 та не порушив правил військового обліку, вважає видачу направлення на ВЛК та всі супутні заходи вчиненні уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконними та такими, що порушують мої права.
Постанова № 3/90 від 12 серпня 2024 року була отримана через поштовий зв`язок (Укрпошта) лише 27 листопада 2024 року, що унеможливлює дотримання зазначених строків у звичайному порядку. У зв`язку з цим, існує необхідність поновлення процесуальних строків.

Просив визнати протиправною та скасувати Постанову №3/90 від 12 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за наявними в позовній заяві матеріалами справи. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи..

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Як було встановлено судом, 12.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено Постанову №3/90 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. В Постанові вказано, що 23.07.2024 р. ОСОБА_3 , будучи військовозобов?язаним та підлягаючи призову на військову службу під час мобілізації, з метою ухилення від призову на військову службу відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №2040 від 23.07.2024 р. Видача направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією визначено додатком 1 ПІКМУ N 560 від 16.05.2024 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджено наказом МОН402 від 14.08.2008 та зареєстровано в МЮ 17.11.2008 за № 1109/15800. Враховуючи наведене, ОСОБА_4 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, яка є бланкетною тобто такою, що відсилає до абз.3, ч.1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуюча обставина визнається вчинення цього правопорушення в особливий період. У зв?язку із чим уповноваженою особою складено адміністративний протокол серії ЧРТЦК N° 849 від 23.07.2024 р.

Враховуючи вчинення адміністративного правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 17000 грн.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

На підтвердження того, що позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем надано повістку.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення №3/90 від 12.08.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку відмовою від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №2040 від 23.07.2024 р..

Враховуючи те, що сам відповідач безпосередньо здійснював направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, а позивач відмовився, так як був зареєстрований в іншому місці, у зв`язку з чим відповідач був безпосередньо обізнаний про таку неявку, то 23 липня 2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Наказу міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року: 1.Протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наведені вище обставини є підставою для визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення №3/90 від 12 серпня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та її скасування, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Враховуючи те, що судом встановлено порушення відповідачем строку накладення на позивача адміністративного стягнення, що є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування спірної постанови, суд не надає оцінку по суті вчиненого позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову №3/90 від 12 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Літвінова О.Г.