Справа № 520/17338/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. № 520/17338/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Вінницької митниці (, вул. Лебединського, будинок 17, м. Вінниця, 21034) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати: - рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2 від 02.05.2024 року та картки відмови №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024 року; - рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000013/2 від 11.06.2024 року та картки відмови №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення відповідача та картка відмови є протиправними та такими, що на думку позивача, підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов прийнято до розгляду.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 02.05.2024 року позивачем було подано ЕМД, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера №24UA89U9, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 54 546,73 доларів США, разом із декларацією позивачем до контролюючого органу подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № б/н від 02.02.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № 74 від 10.02.2024 року; Автотранспортна накладна (CMR) № 7277 від 26.02.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN24ROCT10 від 26.04.2024;Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) INVOICE №NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20231226/09 від 26.12.2023 року (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-01/05-2024 від 01.05.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року (з перекладом);. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 14.12.2023 року; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 04/15-1 від 15.04.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 04/15-2 від 15.04.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №NTLBEST20240202/1 від 02.02.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №NTLBEST20240202/2 від 02.02.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST20240202/3 від 02.02.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист №NTLBEST20240202/4 від 02.02.2024 року з інформацією від постачальника,що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №NTLBEST20240202/5 від 02.02.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року (з перекладом).

02.05.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2, визначивши митну вартість за другорядним методом.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024 року.

11.06.2024 позивачем було подано до електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера №24UA12U3, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 39 296,63 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) № б/н від 02.04.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року; Коносамент (Bill of lading) № SHWS224040131B від 10.04.2024 року; Автотранспортна накладна (CMR) № 1604 від 29.05.2024 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN24ROCT1900RN4491L4 від 06.06.2024; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) INVOICE №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару №NTLBEST20240226/01 від 26.02.2024 (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-12/06-2024 від 10.06.2024; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року (з перекладом); Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 18.01.2022 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 05/28-1 від 28.05.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 05/28-2 від 28.05.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист №NTLBEST20240402/1 від 02.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист №NTLBEST20240402/2 від 02.04.2024 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST20240402/3 від 02.04.2024 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист №NTLBEST20240402/4 від 02.04.2024 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист №NTLBEST20240402/5 від 02.04.2024 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року (з перекладом).

11.06.2024 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000013/2, визначивши митну вартість за другорядним методом.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024 року.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення та картки відмови, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що 02.05.2024 відповідачем було направлено повідомлення № 687018 про наявність розбіжностей у поданих позивачем документах, які не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Відповідач просив позивача надати наступні додаткові документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення.

02.05.2024 позивачем на запит відповідача було направлено листи, в яких зазначено, що відповідно до ст. 3 Контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020 року поставка товару здійснюється у відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. У мови постачання визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі. Отже, на виконання ст. 3 Контракту сторони визначили, узгодили і вказали умови поставки у Commercial invoice №NTLBEST20240202 від 02.02.2024, якою є CPT Kharkiv, Ukraine. Коносаменти не є тими документами, що підтверджують умову поставки.

Як убачається з повідомлення позивача на адресу митного органу, відповідно до ст. 3 Контракту №NTL2020-0607 від 06/04/2020 року, поставка Товару за цим договором здійснюється у відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. У мови постачання визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі. У Commercial invoice (рахунках-фактурах) № NTLBEST20240202 від 02.02.2024, якою є CPT Kharkiv, Ukraine. Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Тобто сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару. Одночасно з митною декларацією № 24UA89U9 Відповідачу надано калькуляцію собівартості товару №NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, а також лист постачальника №NTLBEST20240202/5 від 02.02.2024 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Крім того, позивач у листі повідомив позивача, що митний орган виключно у встановленому законом порядку та випадку може витребувати такий додатковий документ, як рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), та лише у випадку наявності такого документа. У відношенні товару відвантаженого по інвойсу № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується також вже наявним у Відповідача листом Постачальника № NTLBEST20240202/4 від 02.02.2024.

З наявних повідомлень позивача на адресу контролюючого органу убачається, що відповідно до ст. 5 Контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020 Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що Покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного оформлення) Товару. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається.

Крім того, позивач зауважував, що декларацію № MRN 24ROCT10 від 26.04.2024 року ТОВ «БЕСТДІЛ» подано разом із митною декларацією №24UA89U9 та вже знаходиться у Відповідача.

Приймаючи спірне рішення від 02.05.2024 відповідачем про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2, відповідач, зокрема, зазначив, що відповідачем проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57-59 МКУ: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: - наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; декларантом не надана митна декларація країни відправлення; відсутні каталоги, специфікації. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту 74 від 10.02.2024; відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту 74 від. 10.02.2024; в інвойсі №NTLBEST20240202 від 02.02.2024 не зазначені умови оплати; наданий до митного оформлення Висновок експерта 20-01/05-2024 від 01.05.2024 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ зі змінами та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами; відсутній договір та заявка про перевезення, з перевізником, що зазначений в CMR від 26.02.2024 № 7277; відсутні транспортні довідки, рахунки; а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. При прийнятті даного Рішення застосовані «Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів», які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з тієї ж країни (регіону) і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, становить 3,97 USD/кг.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості містять розбіжності та неточності, не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 ст. 58 МК України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 та ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Таким чином, між митним органом та декларантом проведені консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органу.

Джерелом числового значення митної вартості товару є ЕМД від 26.03.2024 №UA500100/2024/ 003150, за якою оформлено приблизно однакову кількість товару (вага нетто 24702,4 кг) у максимально наближений час за резервним методом ідентичний товар «Текстильний матеріал просочений акриловим просоченням. Виготовлений з синтетичних комплексних поліефірних ниток на 100 %. Загальна максимальна і мінімальна ширина 150 (+/-5) см., загальна максимальна і мінімальна ширина (по фону) між пругами 145 (+/-5)см :Fabric art. AT-111653,00м. Поверхнева щільність складає - 120 (+/-10) г/м2 Fabric art. WT-9092,00м. Поверхнева щільність складає - 290 (+/-10) г/м2. Виробник ZHEJIANG FANTASY INTERNATIONAL TRADE CO., LTD Торговельна марка RAJHANS Країна виробництва CN» та складає 3,97 USD за кг.

У зв`язку із прийняттям відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024 року та з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст.55 та ч. 2 ст. 263 МК України, Декларант з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД № 24UA71U0 (копія надається у додатках), додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, у розмірі 620 228,82 гривень.

З матеріалів справи судом встановлено, що 11.06.2024 відповідачем було направлено повідомлення № 704428 про необхідність надання позивачем до митного оформлення документів, які мають розбіжності та не містять достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Позивачем у відповідь на повідомлення відповідача 11.06.2024 направлено листи, в яких зазначено, що абзацом 2 статті 2 Контракту № NTL2020-0607 від 06.04.2020 визначено загальну кількість і асортимент поставленого Товару, яка складається з партій товару, кількість яких визначається в рахунку-фактурі на кожну поставку». Асортимент - перелік видів і різновидів продукції і товарів, що розрізняються за окремими показниками (ознакам). У Commercial invoice (рахунку-фактурі) №NTLBEST20240402 від. 02.04.2024 у відповідності до статті 2 Контракту визначено загальна кількість і асортимент товару, а саме: FABRIC art. VAVILON NEW, FABRIC art. ICE, FABRIC art. OSKAR MINI, FABRIC art. JACKSON, FABRIC art. MOLLY, FABRIC art. MOLLY MINI, що повністю узгоджується як з умовами Контракту так і з наданими документами. Більш детальна інформація вказана у якісному описі №NTLBEST20240402 від. 02.04.2024.

Поставка Товару за цим договором здійснюється в повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. У Commercial invoice (рахунку-фактурі) № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine. Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Тобто сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару.

Одночасно з митною декларацією №24UA12U3 позивачем було надано калькуляцію собівартості товару №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року, а також лист Постачальника №NTLBEST20240402/5 від 02.04.2024 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару. Отже, умовами поставки є саме CPT, а не FOB.

Також, позивач повідомив контролюючий орган, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару надаються за умови якщо рахунок сплачено. Статтею 5 Контракту № NTL2020-0607 від 06.04.2020 встановлено, що Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного очищення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця. Рахункомфактурою (інвойсом) № NTLBEST2024042 від 02.04.2024 року передоплату не визначено. Тобто, сторони домовилися, що Покупець повинен здійснити платіж протягом трьох місяців з моменту поставки (митного очищення). На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» таких документів на законодавчому рівні не вимагається. Зазначене в повідомлені щодо прайс листа не є розбіжністю, оскільки в наданому прайс-листі № NTLBEST20240226/01 від 26.02.2024 року Постачальником вказано одиниці виміру - метри погонні, контракт №NTL2020-0607 від 06.04.2020 року, а також умови поставки СРТ Харків, Україна.

Вказано, що відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, встановлюється не у висновках експерта, а безпосередньо в інвойсах, зокрема, у нашому випадку, в інвойсі № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року. Висновок експерта від 10.06.2024 № 20-12/06-2024 наданий додатково на підтвердження відсутності заниження митної вартості товару.

Щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, позивачем зазначено, що чинним митним законодавством встановлено перелік документів для підтвердження митної вартості товару серед яких якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Страхування вантажу за інвойсом не здійснювалося, що листом Постачальника № NTLBEST20240402/2 від 02.04.2024 року, та листом ТОВ «БЕСТДІЛ» № 05/28-1 від 28.05.2024 року.

Судом встановлено, що у рішенні від 11.06.2024 року про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000013/2, відповідачем зазначено, що була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57-59 МК України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; декларантом не надана митна декларація країни відправлення;- відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс- лист)виробника товару; наданий до митного оформлення прайс - лист № NTLBEST20240226/01 від. 26.02.2024. є по суті для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо NOVINO TRADING LTD та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців; відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту SHWS224040131B від 10.04.2024р. ; відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту SHWS224040131B від 10.04.2024р..; в інвойсі № NTLBEST20240402, від 02.04.2024р. не зазначені умови оплати; наданий до митного оформлення Висновок експерта 20-12/06-2024 від 10.06.2024р. взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, через невідповідність вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ зі змінами та пп. 56-60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затверджений Постановою КМУ від 10.09.2003 №1440 зі змінами; відсутній договір та заявка про перевезення, з перевізником, що зазначений в CMR від 29.05.2024р. № 1604; відсутні транспортні довідки, рахунки; а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. При прийнятті даного Рішення застосовані «Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів», які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з тієї ж країни (регіону) і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, не відповідає заявленому. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості містять розбіжності та неточності, не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп.2, 3 ст.58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами з підстав відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 та ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п.1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст. 64 МКУ. Декларантом під час

Таким чином, між митним органом та декларантом проведені консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органу.

Джерелом числового значення митної вартості товару є ЕМД від 08.04.2024р. №UA205170/2024/009672, за якою оформлено приблизно однакову кількість товару (вага нетто 10340 кг) у максимально наближений час за резервним методом ідентичний товар: Тканина трикотажна, синтетична, пофарбована, ворсова, 100% поліестер, без просочення, дублювання та покриття пластмасами, що спостерігається неозброєним оком, загальна ширина рулону145+/-2см, упакована в 560 рулонів,арт.SHANGHAI28218,2м.Торговельна Марка: ТСТ Країна виробництва: CN Виробник: TONGXIANG CHENGHUI TRADINGCO., LTD та складає 3,97 USD за кг.»

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024 року.

У зв?язку із прийняттям відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024 року та з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст.55 та ч. 2 ст. 263 МК України, Декларант з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД № 24UA35U0 (копія надається у додатках), додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, у розмірі 449 409,46 гривень.

Суд зазначає, що з урахуванням положень ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості товару декларант надає необхідні та наявні у нього документи, передбачені ч. 2 цієї статті, і виключно у випадку наявності у поданих документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, надає документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України.

Так, митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів та інше.

Підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених ч. 3 ст. 53 МК України.

Разом з тим, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Як убачається з матеріалів справи, у повідомленнях щодо Митних декларацій відповідач запитував у позивача документи, які вже було подано останнім до направлення цих повідомлень, а також документи, яких не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що одночасно з Митними деклараціями позивачем подано пакет документів (як основних, так і додаткових) для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів, як містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару.

Проте, відповідачем безпідставно не взято до уваги подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 49 МК України «Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Митна вартість товару ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари та інші предмети, які підлягають митному обкладенню, на момент перетину митного кордону України.

При визначенні митної вартості до неї включаються ціна товару, зазначена в рахунку-фактурі, а також такі фактичні витрати, якщо їх не включено до рахунку фактури: на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України; комісійні та брокерські; плата за використання об`єктів інтелектуальної власності, що належить до даних товарів та інших предметів і яка повинна бути оплачена імпортером (експортером) прямо чи побічно як умова їх ввезення (вивезення).

Судом встановлено, що у поданих до позивачем документах на підтвердження митної вартості містяться всі складові для підтвердження митної вартості, зокрема: вартість товару дол. США/м вказана у прайс-листах №NTLBEST20231226/09 від 26.12.2023 року, №NTLBEST20240226/01 від 26.02.2024 року.

Загальна вартість товару, що відображена в Митних деклараціях, підтверджена інвойсами № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року. Інвойсами № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року визначено умову поставки CPT, що підтверджує включення витрат на транспортування у вартість товару, листами Постачальника №NTLBEST20240202/5 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/5 від 02.04.2024 року відповідно до яких вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Страхування вантажу за інвойсами не здійснювалося, що підтверджується листами Постачальника №NTLBEST20240202/2 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/2 від 02.04.2024 року та листами ТОВ «БЕСТДІЛ» № 04/15-1 від 15.04.2024 року, № 05/28-1 від 28.05.2024 року.

Отримання платежів від третіх осіб не передбачено Контрактом, платежів від третіх осіб отримано не було, що підтверджується листами Постачальника №NTLBEST20240202/1 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/1 від 02.04.2024 року.

У відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року комісійні, посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується листами Постачальника №NTLBEST20240202/4 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/4 від 02.04.2024 року.

У відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року ліцензування не передбачено, що підтверджується листами Постачальника №NTLBEST20240202/3 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/3 від 02.04.2024 року та листами ТОВ «БЕСТДІЛ» № 04/15-2 від 15.04.2024 року, № 05/28-2 від 28.05.2024 року.

Разом з тим, понесені витрати відображені у калькуляціях № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року.

Таким чином, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи докази підтверджують складові митної вартості товару за митними деклараціями № 24UA89U9 від 02.05.2024, № 24UA12U3 від 11.06.2024. Вказані документи були подані позивачем під час митного оформлення товару та на запити відповідача.

Доказів на підтвердження наявності розбіжностей у наданих позивачем документах, матеріали справи не містять.

Як на підставу прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2 від 02.05.2024 року, №UA401060/2024/000013/2 від 11.06.2024, відповідачем зазначено про наявність рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству.

Суд звертаю увагу на те, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Доводи митниці про сумніви у достовірності заявленого рівня митної вартості, є безпідставними, оскільки позивачем був поданий пакет документів, яким підтверджено правильність визначення митної вартості.

При цьому відповідачем не наведено підстав на обґрунтування доводів щодо недостатності поданих позивачем до митного оформлення документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а, в якій зазначено, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення.

Таким чином, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися контролюючому органу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Крім того, перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення».

Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів.

Таким чином, твердження відповідача щодо неможливості перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товар у зв`язку з ненаданням перекладу митної декларації країни відправлення, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві та спростовується наданими позивачем документами.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 (касаційне провадження № К/9901/53456/18 ).

Крім того, відповідач посилається на розбіжності у таких документах, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, як каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції.

Суд зазначає, що такі документи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 року у справі № 810/3667/15.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи свідчать, що одночасно з Митними деклараціями позивачем до контролюючого органу були подані прайс-листи №NTLBEST20231226/09 від 26.12.2023 року, №NTLBEST20240226/01 від 26.02.2024 року.

Відповідачем у повідомленні щодо митної декларації № 24UA89U9 від 02.05.2024 каталоги, специфікації додатково не запитувались.

Крім того, твердження митниці про те, що прайс лист №NTLBEST20240226/01 від 26.02.2024 є документом для конкретного покупця, виданий безпосередньо NOVINO TRADING LTD та не відображає дійсну вартість, не підтверджено належними та допустими доказами у справі.

Суд зазначає, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайслисті певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19.

Отже, прайс-листи є документами довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до змісту та форми прайс-листів, а тому посилання відповідача на недоліки прайс-листів, які надані позивачем, є необгрунтованими.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Дане положення містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Як встановлено під час розгляду справи, витрати на транспортування товару були включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, ст. 3 Контракту, відповідно до якого постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі.

У Commercial invoice (рахунках-фактурі) № NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

У постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення.

Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

З матеріалів справи убачається, що позивачем одночасно з митними деклараціями № 24UA89U9 від 02.05.2024, №24UA12U3 від 11.06.2024 надавалися калькуляції собівартості товару №NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року, в які включено вантажні перевезення.

Крім того, позивачем до митного контролю надані листи постачальника №NTLBEST20240202/5 від 02.02.2024 року, №NTLBEST20240402/5 від 02.04.2024 року на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Суд зазначає, що за умовами поставки CPT витрати на транспортування вже включені у вартість товару (що також підтверджено наданими Контрактом, інвойсами №NTLBEST20240202 від 02.02.2024 року, № NTLBEST20240402 від 02.04.2024 року та ін. документами).

За таких обставин, вимога відповідача про надання позивачем перевізних, транспортних документів, не ґрунтується на положення чинного законодавства, та вказані обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2023 року по справі №640/22572/20 дійшов висновку про те, що неодноразово звертав увагу, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд зазначає, що наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відсутність належних обґрунтувань відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

В свою чергу, всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару позивачем документально підтверджено, визначені кількісно і достовірно з наявністю всіх складових митної вартості, а тому підстави для застосування другорядних методів відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний (третій) метод визначення митної вартості товару, замість першого методу, що свідчить про порушення послідовності та є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення і картки відмови.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2 від 02.05.2024, №UA401060/2024/000013/2 від 11.06.2024 та картки відмови №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024 року; №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивач просив стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану сторін, визначена вартість відшкодування вартості на правничу допомогу є явно не співмірною зі складністю конкретної судової справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги б/н від 17.06.2024; платіжну інструкцію №1345 від 19.06.2024 (призначення платежу: плата за надання правової допомоги за дог. б/н від 17.06.2024 року без ПДВ) на суму 50000 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання. При цьому, дана справа в розумінні ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 15000,00 грн.

Підпунктом 4 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем встановлюється ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Саме сума, яка складає різницю митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою Декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваних рішеннях, є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір за вимоги майнового характеру.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.001962.

З матеріалів справи судом встановлено, що сума надмірно нарахованих митних платежів через коригування становить 1 069 638,28 грн.

Позовна заява містить вимоги про скасування чотирьох індивідуальних актів суб`єкта владних повноважень, які є окремими вимогами (майновою та немайновою), за кожну з яких має бути сплачений судовий збір.

Таким чином, предметом позову у даній справі є дві вимоги немайнового характеру (визнати протиправними та скасувати картки відмови №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024, №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024) та дві вимоги майнового характеру (визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2 від 02.05.2024, №UA401060/2024/000013/2 від 11.06.2024).

З урахуванням викладено, ставка судового збору за вимоги немайнового характеру становить 6056 грн., та за вимоги майнового характеру становить 16 044,57 грн., що разом складає 22 100,57 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до позовної заяви надано документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 22 100,57 грн.

З урахуванням викладеного, судовий збір підлягає розподілу за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Вінницької митниці (, вул. Лебединського, будинок 17, м. Вінниця, 21034) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000005/2 від 02.05.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови №UA401060/2024/000057 від 02.05.2024, яка прийнята Вінницькою митницею.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401060/2024/000013/2 від 11.06.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови №UA401060/2024/000075 від 11.06.2024, яка прийнята Вінницькою митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці (, вул. Лебединського, будинок 17, м. Вінниця, 21034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) суму судового збору у розмірі 22 100,57 грн. (двадцять дві тисячі сто гривень 57 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 січня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях