Справа № 334/4470/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2025 року м. Дніпросправа № 334/4470/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2024 року (повний текст 15.11.2024, головуючий суддя Баруліна Т.Є.)

в адміністративній справі №334/4470/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 31.05.2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив:

- скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 16.05.2024 серії АА №00019796 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.132-1 КУпАП;

- скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 09.04.2024 серії АА № 00018591 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанови є протиправними, оскільки відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів. У оскаржуваних постановах вказана дозволена максимальна фактична вага 40 тон, при тому що відповідно до пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 максимальне значення для автомобільних доріг державного значення для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), становить 44 тони. Також постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (сідловий тягач, контейнеровоз, вантажний самоскид тощо), взагалі не містять інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм. Із свідоцтва про реєстрацію напівпричепу НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , вбачається, особливі відмітки напівпричепу: спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз, обладнано підйомним механізмом, гідравлічною системою та фітингами для встановлення контейнера 1В з можливістю його самоскидного розвантаження, отже, враховуючи, що тягач у даному випадку був трьохвісний, то згідно п. 22.5 ПДР загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 44 000 кг. Таким чином загальна вага (маса) автомобіля із контейнеровозом не повинна перевищувати 44 тони. Вказує, що розрахунки інспекторів щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних, а тому склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 131-2 КУпАП, згідно оскаржуваної постанови відсутній через відсутність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Окрім того, дані вказані у документах відповідача суттєво відрізняються між собою, а також від даних балансоутримувача, а відповідальною особою за оскаржуваними постановами вважає ТОВ «Греін-Трейд», а не позивача, оскільки вказане товариство є користувачем транспортних засобів.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні будь-які докази щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, таким чином, максимально допустиме навантаження для вказаного транспортного засобу відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху є 40 т.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує, що оскаржувані постанови не містять інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм. Зазначає, що напівпричіп не може рухатись без тягача окремо, проте сідельний тягач і напівпричіп не є одним транспортним засобом, оскільки кожен із них реєструються окремо, а до тягача можна приєднати будь-який напівпричіп, як двовісний так і трьовісний, а від кількості осей і виду напівпричепа напряму залежить фактичне навантаження. Напівпричеп не може самостійно рухатись без тягача, так само як і тягач не може самостійно перевозити вантаж без напівпричепа, а тому у постановах повинна бути зазначена не тільки інформація щодо тяга, а і щодо напівпричепа, який у даному випадку є контейнеровозом. Сідельний тягач це автомобіль, а автомобіль та напівпричіп це два окремі транспортні засоби. Зауважує, що позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів. Щодо відсутності кутових фітингів, то до суду подавались фотографії та відео кутових фітингів, а на фотографіях відповідача наданих із відзивом їх не видно, бо вони знаходяться під контейнером та відповідно технічні засоби відповідача фітинги не фіксують. Більш того, у свідоцтві про реєстрацію напівпричепа також про це вказано. Вказує, що перевезення вантажу здійснювалось за маршрутом, на якому встановлено 5 (п`ять) пунктів автоматичного зважування, на чотирьох із п`яти пунктів автоматичного зважування, при цьому, як до так і після WIM 20 та WIM 78, перевищення вагових параметрів в автоматичному режимі не зафіксовано. І лише на пунктах автоматичного зважування WIM 20 та WIM 78 було зафіксовано в автоматичному режимі перевищення вагових параметрів. Зазначає, що Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України є балансоутримувачем комплексів зважування в русі WIM. Відповідно даних сайту Укравтодору, який розміщено за посиланням https://www.google.com/maps/d/viewer? mid=1DAuINwUw1O4_yEHUEEIXbZuYnXoNfDlt&femb=1&ll=47.3133%2C34.72220 широта 48.39895569 довгота 34.82930354, індекс дороги М-30, км 949+526, область Дніпропетровська. Проте згідно із оскарженою постановою від 09.04.2024 АА 00018591 місце розташування WIM 20 км 949+608. Окрім того, відповідно до даних, які було надано разом із відповіддю на адвокатський запит (сторінка 2 додатку) місце розташування WIM 20 широта 48.3992 довгота 34.83017. Згідно Свідоцтва про повірку від 22.11.2023 № 04/4445, широта 49.39919487, довгота 34.83050805. Дані, вказані у документах відповідача суттєво відрізняються між собою, а також від даних балансоутримувача. Зазначає, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки висновку науково-технічної експертизи № 603863 ДП «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут». Зауважує, що переобладнаний колісний транспортний засіб належить до напівпричепів спеціалізованих тип контейнеровоз, тому згідно п. 22.5 ПДР загальна допустима вага перевезення становить 44 000 кг.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що в момент зважування зафіксований і тягач і приєднаний до нього напівпричеп. Та обставина, що тягач рухався з напівпричепом була врахована при прийнятті постанови. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 не зазначено, що напівпричеп є контейнеровозом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2024 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00018591, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. (а.с.90 т. 1).

За змістом постанови 09.04.2024 року о 08 год. 48 хв. за адресою М-30, км. 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120, ДНЗ CB3643EH, відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2,255 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.90 т. 1).

Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 20, WAGA-W1M35 №7, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії - №04/4445; 1627;1626 до 22 листопада 2024 року.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: загальна маса (виміряна з урахуванням похибки транспортного засобу) - 42255 кг; кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4690 мм, 2-3: 1030 мм, 3-4: 5930 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6 :1310 мм; навантаження на вісь -4550 кг, 2 7550 кг, 3-7550 кг, 4 - 9050 кг; 5 - 8850 кг; 6-9200 кг; загальна маса - 46950 кг.

В оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Також, 16.05.2024 року винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00019796, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. (а.с.78 т. 1).

За змістом постанови 16.05.2024 року о 09 год. 39 хв. за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб FREIGHTLINER FLC 120, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідальна особа ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988% (2,795 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.78 т. 1).

Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 78, WAGA-W1M35 №16, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії - №04/4783; 168;169 до 16 лютого 2025 року.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: загальна маса(виміряна з урахуванням похибки транспортного засобу) -42795 кг; кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 4730 мм, 2-3: 8750 мм, 3-4: 8550 мм; 4-5: 1320 мм; 5-6 :1310 мм; навантаження на вісь 1 - 4650 кг, 2 8750 кг, 3 - 8550 кг, 4 - 8650 кг; 5 - 8530 кг; 6-8600кг; загальна маса - 47550 кг, висота -3,599 м, ширина 2,564 м; довжина -18,42 м.

В оскаржуваній постанові міститься посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Позивач вважає вищезазначені постанови протиправними, оскільки напівпричеп є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , для контейнеровозів передбачена загальна допустима вага перевезення 44 000 кг.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про дорожній рух», норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п.1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, (Правила дорожнього руху) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

б) фактичної маси: вантажні автомобілі:

двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення);

трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення);

чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

комбіновані транспортні засоби:

двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);

автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення).

Отже вказаними нормами передбачено збільшення вагової маси транспортного засобу до 44т лише для контейнеровоза з трьохвісним автомобілем (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз).

Водночас вказаними нормами передбачено збільшення вагової маси транспортного засобу до 42т лише для контейнеровоза з двовісним автомобілем (тягач) з трьохвісним напівпричепом.

Таким чином, для правильного розгляду справи слід з`ясувати, скільки вісів має сідловий тягач д.н.з. НОМЕР_3 (двовісний чи тривісний) та чи є напівпричеп СТМ №017246 контейнеровозом?

Надаючи відповіді на зазначені питання колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу FREIGHTLINER FLC 120, д.н.з. НОМЕР_3 цей транспортний засіб є спеціальним вантажним сідловим тягачем (а.с. 22, 23 т.1).

При цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу напівпричепу НОМЕР_1 зазначено, що він є контейнеровозом (а.с. 81-82 т.1)

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідачем в постановах не визначено чи є сідловий тягач д.н.з. НОМЕР_3 двовісним чи тривісним.

Встановлення зазначеного параметру необхідно для з`ясування яка саме вага допустима в даному випадку для контейнеровоза: 42 чи 44тони?

Натомість відповідачем даний параметр транспортного засобу не визначено, що дає підстави для висновку про протиправність постанов від 16.05.2024 серії АА №00019796 та від 09.04.2024 серії АА № 00018591 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до помилкових висновків про відмову в задоволенні позову.

Частиною 2 ст.132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно до ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в

автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом 15 днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 279-1 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення. дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами 2 і 3 цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанови відповідача від 16.05.2024 серії АА №00019796 та від 09.04.2024 серії АА № 00018591 не містять повного опису обставин, зокрема, не містить зазначення яким є сідловий тягач д.н.з. НОМЕР_3 двовісним чи тривісним?

Крім того у вказаних постановах відповідача не зазначено про напівпричеп СТМ 017246, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є контейнеровозом (а.с. 81-82 т.1)

Отже, вказані постанови відповідача не містять повного опису обставин, що не дає можливості встановити, чи порушені позивачем вимоги підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Позивач також вказує на невідповідність зазначених постанов Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 №512.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 3 розділу ІІ Інструкції № 512 з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Оскільки опис обставин викладено не в повному обсязі, то колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що постанови відповідача від 16.05.2024 серії АА №00019796 та від 09.04.2024 серії АА №00018591 відповідають формі затвердженій в Інструкції.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 (в редакції постанови КМУ від 16.06.2021 року № 623).

Згідно з п. 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме фактичної маси транспортного засобу.

Відповідач зазначає, що вказані правопорушення зафіксовані за допомогою вимірювального обладнання автоматичного пункту ваго-габаритного контролю за допомогою технічного засобу WIM 20, WAGA-WIM35, зав. №7 ( Постанова серії АА №00018591) та за допомогою технічного засобу WIM 78, WAGA-WIM35, зав. №16 ( Постанова серії АА №00019796), законність використання яких підтверджена:

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №1626, чинне до 22.11.2024 року, відповідно до якого підсистема ідентифікації транспортних засобів ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав №7, за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8809-2018 (а.с. 141-142 т. 1),

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4445, чинне до 22.11.2024 року, відповідно до якого прилад автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав. №7 відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010. (а.с.143-144 т. 1),

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №169, чинне до 16.02.2025 року, відповідно до якого підсистема ідентифікації транспортних засобів ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав №16, за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8809-2018; (а.с. 243-244 т. 1),

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4783 чинне до 16.02.2025 року, відповідно до якого прилад автоматичного зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA» зав. №16; (а.с.143-144 т. 1).

Натомість, не повне викладення обставин дає підстав для висновку, що вказані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням ст. 283 КУпАП та Інструкції №512.

Згідно свідоцтва НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу FREIGHTLINER FLC 120, ДНЗ НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 . (а.с.22-23 т.1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз SCHMITZ S01 WSMS170 є позивач ОСОБА_1 . (а.с.81-82 т. 1).

Позивач також зазначає, що відповідно до Договору оренди транспортного засобу від 26.09.2023 року, ОСОБА_1 та ТОВ «ГРЕІН-ТРЕНД» уклали договір про передачу ОСОБА_1 до ТОВ «ГРЕІН-ТРЕНД» у тимчасове користування за плату транспортних засобів, серед яких спеціалізований напівпричіп н/пр.- самоскид переобл. в 2023 році СТМ 017246 марки «SCHMITZ» р.н. НОМЕР_5 та спеціалізований вантажний сідловий тягач FREIGHTLINER FLC 120 з д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 84-87 т.1).

Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстровано в реєстрі за №1545.

Позивач зазначає, що у зв`язку з укладанням вказаного договору оренди відповідальною особою є ТОВ «Греін-Трейд».

Суд першої інстанції не прийняв до уваги вказане, з огляду на те, що 14.07.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» №596-VIII, що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Так, статтею 14-3 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Суд першої інстанції також зазначив, що керівник ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» був би відповідальною особою за оскаржуваними постановами лише в разі внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, однак доказів на підтвердження цього, а саме витягу з такого реєстру суду не було надано, отже належною відповідальною особою є ОСОБА_1 .

Водночас, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, вказане не спростовує того, що постанови відповідача від 16.05.2024 серії АА №00019796 та від 09.04.2024 серії АА №00018591 не відповідають вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції №512.

Згідно товарно-транспортної накладної (ТТН) №0404-11 від 04.04.2024 року, транспортним засобом FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_5 автоперевізником ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» здійснювалось перевезення вантажу, а саме пшениці масою брутто 43,800 кг., тара 17,900 кг., нетто 26,000 кг, вид пакування зазначений як «насипом».

Згідно товарно-транспортної накладної (ТТН) №1405-11 від 14.05.2024 року, транспортним засобом FREIGHTLINER FLC 120 д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом марки SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_5 автоперевізником ТОВ «ГРЕІН-ТРЕЙД» здійснювалось перевезення вантажу, а саме пшениці масою брутто 44,450 кг., тара 17,900 кг., нетто 26,550 кг, вид пакування зазначений як «насипом».

Верховний Суд в постанові від 31.07.2019 р. у справі №802/518/17-а дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу, та не спростовує факту перевищення вагових параметрів, адже фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах в автоматичному режимі, із урахуванням похибки та виду автомобіля.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (Правила №363), визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Водночас у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за №363 (Наказ №363), дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів.

Також Наказом №363 наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до п. п. 17.1 - 17.5 Наказу № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Згідно наданих накладних перевезенню підлягав розподільний вантаж - пшениця, який вантажовідправником наданий автоперевізнику для перевезення у спосіб - насипом, без тари. Перевезення сипучого вантажу (пшениці) без тари заборонено перевозити в контейнерах.

Однак, предметом даного спору є порушення перевізником вагових параметрів, а не перевезення сипучих вантажів в контейнерах без тари чи маркування та пломбування товару та ін., тому суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції про вказані обставини (а саме, перевезення сипучих вантажів в контейнерах без тари, маркування, пломбування товару та ін.) вплинули на висновок, чи є напівпричеп СТМ 017246 контейнеровозом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу напівпричепу НОМЕР_1 зазначено, що цей транспортний засіб є контейнеровозом, тому інші доводи є необґрунтованими (а.с. 81-82 т.1).

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, що викладені відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Ураховуючи результат апеляційного перегляду на користь позивача слід стягнути витрати у справі, а саме, судовій збір за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 1332,32 грн., а саме: а саме: 605,60 грн. відповідно до квитанції про сплату №6458-7090-2357-4096 (судовий збір за подачу позову) та 726,72 грн. відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 (судовий збір за подачу апеляційної скарги).

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 16.05.2024 серії АА №00019796 та про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.132-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасувати;

Постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко О.В. про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 09.04.2024 серії АА № 00018591 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП згідно постанов від 16.05.2024 серії АА №00019796 та від 09.04.2024 серії АА №00018591 - закрити.

Стягнути рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 1332,32 грн., а саме: а саме: 605,60 грн. відповідно до квитанції про сплату №6458-7090-2357-4096 (судовий збір за подачу позову) та 726,72 грн. відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 (судовий збір за подачу апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 16.01.2025 та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова