Справа № 512/929/24
Суддя: БРЮХОВЕЦЬКИЙ О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/3/25
"23" січня 2025 р. с-ще Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.

за участю секретаря Тімановського А.Г.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Савранського районного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3502249 від 18.11.2024 про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №3502249 від 18.11.2024 про адміністративне правопорушення передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що постановою серії ЕНА №3502249 від 18.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. за те, що останній керуючи транспортним засобом під час зупинки працівниками поліції не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив пункт 2.4.а.ПДР - керування транспортним засобом особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування.

Крім того, позивач вказав, що 18.11.2024 р. близько 13 години 00 хвилин позивач рухався на маршрутному автобусі в смузі громадського транспорту. Автомобіль, який рухався попереду, почав гальмувати. ОСОБА_1 у дзеркалі заднього огляду побачив автомобіль поліції, який їхав поруч. Помітивши, що на поліцейському автомобілі було увімкнено проблисковий маячок червоного кольору, ОСОБА_1 ввімкнув покажчик повороту, зупинився праворуч та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. До ОСОБА_1 підійшов поліцейський і повідомив, що він своїми діями створив аварійну обстановку. Позивач попросив надати докази адміністративного правопорушення. Поліцейський продовжив спілкування у грубій формі. На думку позивача, маючи агресивне суб?єктивне ставлення до його особи, поліцейський погрожував складенню відносно нього протокол за злісну непокору, якщо останній не наддасть свідоцтво про право керування транспортним засобом.

Позивач стверджував, що він не відмовлявся надати документи, однак спонукав працівника поліції до дій в межах чинного законодавства. Згодом позивача було затримано працівниками поліції без протоколу затримання.

Разом з тим, поліцейський виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені належні та допустимі докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Крім того, позивач вказав, що до нього було застосовано спеціальні засоби - кайданки. Таким чином, внаслідок фізичного впливу з боку поліцейського позивачу довелося звернутися до травматолога-ортопеда КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської міської ради» за консультативним висновком.

Позивач вказував на те, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, а інспектором не було належним чином з`ясовано про наявність вини як такої.

Автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому дану справу.

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 27.11.2024 відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання на 05.12.2024.

04.12.2024 через систему електронний суд надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з підготовкою відзиву (а.с.17).

Слухання справи відкладена на 17.12.2024.

18.12.2024 до суду надійшов відзив з якого вбачається, що представник відповідача - Димон І.В. не погоджується з позовною заявою та в обґрунтування відзиву вказав, що 18.11.2024 близько 13 години 35 хвилин працівниками поліції був зупинений маршрутний транспортний засіб «A07A-22», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки вказаного транспортного засобу стало здійснення аварійної обстановки. Однак, на вимогу поліцейського Паламарчук С.Г. не пред?явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Крім того, представник відповідача не погоджується з думкою скаржника, щодо права не надавати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб на вимогу поліцейського доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Так, у відповідності до частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. З наведеного вбачається наступне: поліцейський, зупинивши транспортний засіб за підстав визначених в ч. 1 цієї статті, повинен тільки проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. В даному випадку поліцейський проінформував позивача словами за допомогою голосу, роз?яснивши детально підставу зупинки, якою було створення позивачем аварійної обстановки іншому учаснику дорожнього руху, законодавець, в жодному нормативно - правовому акті не визначає обов?язку поліцейського (крім інформування), безпосередньо після зупинки транспортного засобу, пред?являти, ознайомлювати або передавати водієві будь-які документи або докази законності такої причини зупинки.

Водночас, доводи позивача що, він має право не пред?являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, у водія є право у відповідності до статті 55 Конституції України, на оскарження законності такої зупинки працівниками поліції в судовому порядку, відповідно до статті 268 та статті 279 КУпАП, докази по справі про вчинення адміністративного правопорушення, у вчиненні якого підозрюється водій, надаються для ознайомлення під час розгляду справи після встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вирішення клопотань (у тому числі усних, про ознайомлення з доказом), навіть якщо поліцейський встановив особу, що притягається до адміністративної відповідальності за допомогою інших документів, що посвідчують особу (наприклад, паспорт громадянина України, або за допомогою Інформаційного порталу Національної поліції, встановленого в службовому планшеті), у водія (власника як спеціального права, так і спеціальних обов?язків) не припиняється обов?язок становлений імперативними нормами пункту 2.4 а) Правил дорожнього руху та статті 16 Закону України «Про дорожній рух» мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Так, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб. Однак, позивач відмовився виконувати неодноразову вимогу поліцейського та повідомив, що відмовляється надавати вказані документи. Після повторної вимоги поліцейського про надання вищевказаних документів, позивач відмовився та був затриманий на підставі частини 2 статті 262 КУпАП та доставлений у відділок. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами згідно статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Крім того, усне клопотання позивача про ознайомлення його з наявними доказами було розглянуто працівником поліції та задоволено. Позивач ознайомився з наявними доказами, а саме з відеозаписом з відеореєстратора службового транспортного засобу.

Крім того, представник відповідача вказав, що інших заяв та клопотань позивачем не було надано.

На підтвердження представником відповідача надано диск з відеозаписом.

Так, представник відповідача просив відмовити в позові в повному обсязі.

Слухання справи відкладено на 25.12.2024.

25.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив де позивач вказує, що він не порушував вимоги пункту 2.4 Правил дорожнього руху та відповідачем даний факт не спростовано. Крім того, ОСОБА_1 вказав, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та /або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо, поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відсутність будь-яких доказів про порушення ним Правил дорожнього руху свідчить про безпідставність та незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

В силу положень статті 269 КАС України відповідь на відзив не є заявою по суті справи.

23.01.2025 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 надав постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 23.12.2024 про закриття провадження у справі відносно нього за частиною 5 статті 122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ( а.с.49).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції, який належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився та не наполягав на його участі у судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивач в адміністративному позові вважає спірну постанову протиправною та зазначає, що при її складанні допущені грубі порушення.

Правомірність та обґрунтованість даної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, за приписами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що командиром роти 2 взводу 8 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Хлєвним В.О. винесено постанову серія ЕНА №3502249 від 18.11.2024 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП ( а.с.9).

З даної постанови вбачається, що позивач 18.11.2024 керуючи транспортним засобом під час зупинки працівниками патрульної поліції не пред`явив у спосіб який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КпАП України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки вказаного транспортного засобу стало порушення водієм вимог п.п. 9.2 а, 22 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено з постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 23.12.2024 відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №176579 від 18.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 122 КУпАП, за порушення вимог п.п. 9.2 а 22 Правил Дорожнього руху України.

Крім того, з вказаної постанови вбачається, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.49).

В матеріалах справи міститься консультативний висновок травматолога - ортопеда від 19.11.2024 згідно якого вбачається про наявність у ОСОБА_1 закритих пошкоджень м`яких тканин обох променево - зап`ясткових суглобів та забій м`яких тканин шийного та поперекового відділів хребта (а.с.10).

ОСОБА_1 надав суду відеозапис 0-02-05-ad69fd4817f1983793e44d2aae35fc2635f3099dec35d2914a93c3ff717b64_60ae93b63f715b85 від 18.11.2024 на якому зафіксовано, як останній наполягав на дотримання законності працівниками поліції, а саме на прохання водія працівник поліції не надав жодних доказів правопорушення. Через це водій принципово відмовився пред`явити документи через відсутність на його думку правопорушення і відповідно підстав для зупинки автомобіля (а.с.13).

Позивач наполягав, що не порушував Правил дорожнього руху України, а тому працівник поліції не мав правових підстав вимагати у нього відповідні документи, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначений частиною 1 статті 126 КУпАП.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у статті 35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п.1,3 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Водночас, відповідно до п.21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам частини 4 статті 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу А07А-22 державний номерний знак НОМЕР_1 , стало те, що при зміні напрямку руху водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п.9.2 а, 22 Правил дорожнього руху України, та за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 122 КУпАП.

При цьому, в матеріалах справи міститься постанова Суворовського районного суду міста Одеси від 23.12.2024 про закриття провадження у справі відносно нього за частиною 5 статті 122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.49).

Сторона відповідача у додатках до відзиву надала три відеозаписи "Video_2024-11-18_13-10-06", "Пвр 471500", "Пвр 474588".

Ознайомившись із вказаними відеоматеріалами, суд встановив, що працівники поліції фіксують процес зупинки транспортного засобу, процес затримання ОСОБА_1 та процес розгляду справи про адміністративне правопорушення з приводу не пред`явлення водієм транспортного засобу документів, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП, однак докази невиконання водієм вимог п.п. 9.2 а, 22 Правил дорожнього руху України досліджені відео не містить.

Враховуючи, що особою належним чином не зафіксовано та не доведено належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог п.п. 9.2 а, 22 Правил дорожнього руху України, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача права користування транспортним засобом були відсутні, суд приходить до висновку, що вимоги працівника поліції про пред`явлення документів є незаконними, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно зі статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як вбачається з відеоматеріалів справи до ОСОБА_1 було застосовано спеціальні засоби кайданки та доставлено до ВП №3 ОРУП №1 за адресою вул.Академіка Заболотного 18-а м.Одеса о 13 годині 15 хвилин.

Суд встановив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись послугами свого адвоката, про що надав відповідачу відповідне усне клопотання та попросив повернути його мобільний телефон.

Даний факт підтверджується на 22 хвилині 33 секунді відеозапису "Пвр 471500.mp4".

Однак, працівниками поліції проігноровано прохання позивача та не вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Натомість з протоколу АПЗ18 №006906 про адміністративне затримання за частиною 1 статті 261 КУпАП від 18.11.2024 вбачається напис "правова допомога повідомлена о 13 год. 35 хв. Лазорюк Олександр не надав" (а.с.39-40).

Таким чином, суд приходить до висновку, що такими діями співробітники поліції порушили права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до статті 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа№ 357/10134/17 - К/9901/32368/18).

Крім того, відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого заперечується самим позивачем.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд дійшов до висновку, що виносячи оскаржувану постанову працівник поліції у спосіб визначений законом не діяв, доказів на підтвердження того, що в діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами частини 1 статті 126 КУпАП до суду не надано.

За приписами частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, викладені вище обставини у їх системному зв`язку свідчать, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, є недоведеним, а відтак оскаржувана постанова ЕНА №3502249 від 18.11.2024 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Частиною сьомою статті 139 КАС України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вимог частини 1 статті 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача по сплаті судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; статтями 126, 245, 246, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90,139, 229, 241-246,250,251,255,257, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3502249 від 18.11.2024 про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕНА №3502249 від 18.11.2024, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , винесену командиром роти, поліцейським 2 взводу 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області, старшим сержантом поліції Хлєвним Володимиром Олександровичем про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (ЄДРРОУ 40108646, м.Київ, вул. Ф.Ернста,3) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 судові витрати на відшкодування судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень у мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 24.01.2025.

Суддя: О.Ю. Брюховецький