Справа № 240/22858/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/22858/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової вихідної допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову вихідну грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що після звільнення його з військової служби йому не була виплачена грошова допомога при звільненні у розмірі 25% за кожен повний календарний рік служби. Вказані дії відповідача слугували підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

27.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №80003/23, в якому відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивач звільнився зі служби у запас відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за п.п. "г" через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) - один з подружжя, або двоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років, а отже законні підстави для виплати грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% за кожен повний календарний рік служби відсутні.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ, під час проходження військової служби по 07.07.2023 перебував на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).

Наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №138-рс від 23.06.2023 позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами) відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2023 №179 позивач виключений зі списку особового складу частини та всіх видів забезпечення 07.07.2023.

На час виключення позивача зі списків частини йому розрахували вислугу років у Збройних Силах України, яка склала: календарна - 25 років 00 місяців 06 днів; пільгова - 10 років 03 місяці 12 днів; загальна - 35 років 03 місяці 18 днів.

При розрахунку позивачу не нарахували і не виплатили одноразову вихідну допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, чим порушили конституційне право позивача на соціальний захист.

17.07.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, якою просив нарахувати та виплатити йому одноразову вихідну допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військова частина НОМЕР_1 листом №10874 від 21.07.2023 відмовила у задоволенні вимог позивача, пославшись на те, що на думку командування, під час воєнного стану, у разі звільнення військовослужбовця у запас за сімейними обставинами, згідно з абзацами 2, 3, 4, 9, 10, 11 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одноразова грошова допомога виплачується лише військовослужбовцям - жінкам.

Як наслідок, по теперішній час Військова частина НОМЕР_1 не виплатила у повному обсязі належні позивачу при звільненні кошти, на які він має гарантоване право.

Вважаючи дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно зі ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в ст.12 Закону №2011-ХІІ.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до вимог абзацу другого частини 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у мирний час.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України №260 від 07.08.2018 п.3 р.32 особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виходячи із аналізу цих норм законодавства, військова частина допустила бездіяльність щодо невиплати грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки позивач звільнився із військової служби на підставі п.п. "г", п.3, ч.5, ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" саме за сімейними обставинами або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) - один з подружжя, або двоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років (а.с.8).

Відповідно до п.п. "г", п.3, ч.5, ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації; г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) - один з подружжя, або двоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) до 18 років.

Отже, підстави для звільнення зазначені у постанові Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 повністю дублюють підстави, що зазначені у Законі України «Про військовий обов`язок та військову службу».

У даному випадку звільнення позивача відбулося саме через сімейні обставини і такі обставини зазначені у Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413, як того вимагає законодавча норма.

Враховуючи наведене, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, отже, вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової вихідної допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову вихідну грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

27.01.25