Справа № 451/2/25
Суддя: Куцик-Трускавецька О. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 451/2/25
Провадження № 2-а/451/1/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретаря судового засідання Сологуб М.Р.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 26/12/24/10 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 26 грудня 2024 року,

установив:

Стислий виклад позиції позивачки

ОСОБА_2 подав на розгляд суду адміністративний позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 26/12/24/10 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 26 грудня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, зокрема, що 26 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП №26/12/24/10. Дану постанову позивач отримав 26.12.2024, у якій було зазначено, що останній перебуває у розшуку з 29.11.2024 у зв`язку із неявкою для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів. ОСОБА_2 наголошує, що на військовому обліку перебуває із 12.10.2009, на обліку в електронному реєстрі «Оберіг» дані були оновлені до 16.07.2024, має діючу відстрочку на підставі п. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

14.01.2025 представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на розгляд суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд приєднати до матеріалів справи відзив та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви про скасування постанови № 26/12/24/10 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 26 грудня 2024 рокув повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача покликається на те, що у зв`язку із загальною мобілізацією ОСОБА_5 , як військовозобов`язаному 08.10.2024 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та надіслано «Укрпоштою» повістку за № 456463 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних на 19.10.2024 о 11:00 год. Однак, 15.10.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_2 вважається таким, що був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При перевірці позивача за допомогою АІТС «Оберіг» встановлено, що військовозобов`язаний проходив медичний огляд 26.05.2023 та визнаний тимчасово непридатним, при тому повинен був пройти переогляд 26.07.2023, на що останнім зроблено не було. Згідно повідомлення начальника ВП №1 Шептицького РВП № 1065-2025 від 02.01.2025 вбачається, що під час проведення перевірки за місцем проживання ОСОБА_6 , останній був відсутній, що унеможливило затримання чи доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позиції сторін у судовому розгляді

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав заявлений позов, з підстав наявності обставин, зазначених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на викладенні у відзиві обставини.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи

09 січня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача про ознайомлення із матеріалами справи(а.с.25).

17 січня 2025 позивачем на розгляд суду подано заяву, в якій останній просить взяти до уваги суд, що його інтереси буде представляти дружина(а.с.45).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 01.02.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21-22).

У період із 09.01.2025 до 17.01.2025 головуюча перебувала на лікарняному.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до належним чином завіреної копії постанови №№ 26/12/24/10 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 26 грудня 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що складає 17000 грн(а.с.16-17).

Відповідно до протоколу 208 від 24 грудня 2024 року під час дії особливого періоду, мобілізації та військового стану до адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , перевіркою встановлено, що відповідно до п. 30, п. 30-1 , п. 30-2 , п. 30-3 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було згенеровано повістку №456463 про виклик громадянина ОСОБА_6 до адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.10.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/015200178 від 23.12.2024 вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2009як солдат, вид обліку: рядовий, Оператором ЕОМ(а.с.9-13).

Згідно із витягом військово-облікового документа системи «Оберіг» № 4 від 23.12.2024 вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово непридатний на підставі п.з ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та дата ВЛК 26.05.2023(а.с.14).

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 являється багатодітним батьком(а.с.15).

Відповідно до форми 107П АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням №029 відповідачу відправлено документ «Повістка 08.10.2024 №456463 на 1 арк., згідно форми Ф.20 причиною повернення рекомендованого поштового відправлення є «відсутність адресата за вказаною адресою»( АДРЕСА_2 (а.с.31,32).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення останнім КУпАПта накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини 1 статті 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами статті 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України та ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

За змістом статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до змісту статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зняттю з військового обліку призовників у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку. При цьому взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Частиною 3 статті 210-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів встановлено, що 26 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП №26/12/24/10. Дану постанову позивач отримав 26.12.2024, у якій було зазначено, що останній перебуває у розшуку з 29.11.2024 у зв`язку із неявкою для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів.

Р. Рожію, як військовозобов`язаному 08.10.2024 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надіслано «Укрпоштою» повістку за № 456463 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних на 19.10.2024 о 11:00 год. Однак, 15.10.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Так, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості, про порушення вимог частин 1, 3, 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, абзацом 2 ч. 5 вказаної статті зазначено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок надіслання повісток визначено Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінеті Міністрів України №560 від 16.05.2024 (далі Порядок).

Згідно абзацу 3 підпункту 2 ст. 41 вказаного Порядку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського)територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Іншими словами, на переконання суду, органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені.

Нормами вказаного Порядку, прийнятого на виконання ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Оновлення військово-облікових даних в електронному реєстрі «Оберіг» до 16.07.2024 суд не сприймає як обставину, що доводить факт необізнаності про необхідність з`явитись за повісткою для уточнення даних 19.10.2024. Таке твердження позивача не є логічним, між двома обставинами відсутній причинно-наслідковий зв`язок, наявність одної обставини не свідчить про наявність стверджуваної другої обставини.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем позивача притягнуто за всебічного дослідження обставин справи, наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення, а відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відсутність витрат відповідача, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 80, 90, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295, 297 КАС України, Радехівський районний суд Львівської області, -

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складене 27.01.2025

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька