Справа № 943/2737/24
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/2737/24
Провадження № 2-а/943/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у залі суду в місті Буську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №711 від 25.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судовий збір у сумі 605,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що оскаржувану постанову відповідача ним отримано поштою 04.12.2024, із якої вбачається, що на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. за начебто скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, де зазначено, що ОСОБА_1 порушив абзац 5 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», абзац 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, із оскаржуваною постановою позивач не згідний, вважаючи її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки витягом із системи «Резерв+» за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 підтверджено, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , вид обліку - рядовий, сержантський і старшинський склад запасу, місце народження: с. Гумниська Буського району Львівської області, картотека обліку - картотека вільних залишків, підкартотека обліку підлягають призову на військову службу під час мобілізації, ВОС (738) експлуатація та ремонт автомобільної техніки та її аналогів, код ВОС механік, група обліку (А) всі види ЗСУ, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби, дата введення інформації про особу в систему 27.01.2020. Таким чином, наведеними відомостями підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку і те, що відповідач володіє щодо нього вищевказаними обліковими даними. Крім того, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутній, а згідно примітки до статті 210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відтак, як вважає позивач, що ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) ним не були оновлені, які би не могли бути самостійно отримані відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії. За таких обставин позивач вважає, що відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутності передбачених законом умов, а відтак просив оскаржувану постанову відповідача скасувати.

Ухвалою судді від 05.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін і встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Крім того, сторонам було роз`яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 через свого представника за довіреністю Смереку І.З. направив через «Електронний суд» відзив на позовну заяву від 17.12.2024 року (вх. №8039/24 від 17.12.2024), у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Зокрема, покликається на те, що в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про неуточнення позивачем: адреси проживання, номеру засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інших персональних відомостей, що згідно п. 7 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» належить до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Також представник відповідача категорично заперечує проти доводів позивача щодо неможливості притягнення його до адміністративної відповідальності в даному випадку, з огляду на примітку до ст. 210 КУпАП, оскільки внесеними змінами до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку громадяни України, які перебувають на військовому обліку, а також інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, - зобов`язані були уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, а саме, уточнити: адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Відтак, на думку представника відповідача, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи своєчасно уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається лише на військовозобов`язаного, яким є позивач. Крім цього, серед реєстрів до яких ТЦК та СП законом надано доступ, відсутні реєстри, які б містили інформацію про уточнені (оновлені) дані адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаного (резервіста). Однак, при перевірці та уточненні військово-облікових даних військовозобов`язаного ОСОБА_1 встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», позивач ОСОБА_1 у визначений законодавством 60-денний термін не провів уточнення даних, а таке ним було здійснено через електронний кабінет військовозобов`язаного (додаток РЕЗЕРВ+) лише 30.09.2024, що підтверджується інформацією з витягу ЄДРПВР системи «Оберіг» та самим позивачем, надавши до позовної заяви скрін-шот зі свого мобільного телефону. Згодом, 20.11.2024 року позивач особисто провів уточнення та оновлення інших своїх персональних даних, шляхом особистої явки в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується інформацією, вказаною у витягу з відомостей Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів «ОБЕРІГ» та відомостей облікової картки. Крім того, представник відповідача покликається на те, що згідно відомостей Реєстру позивач ОСОБА_1 у вересні 2023 року перебував у розшуку через порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Згідно відомостей Реєстру, станом на 20.11.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) та підлягає призову на військову службу під час мобілізації; відстрочкою не користується; протягом 2022-2024 в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) не з`являвся. Відтак, на думку представника відповідача, позивач свої облікові дані в 60-денний строк не уточнив, а лише дочекавшись судового рішення про призначення опікуном, прибув у ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для написання заяви щодо надання йому відстрочки. Також, відомостями, які зазначені у позовній заяві, позивач зазначає поштову адресу: АДРЕСА_1 , що можливо є новим місцем проживання позивача, однак про такі зміни відомостей щодо свого місця проживання позивач не повідомив РТЦК, що призведе до порушення ним Правил військового обліку, за що також передбачено адміністративну відповідальність. Також представник відповідача покликався на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача проведено з дотриманням норм КУпАП, так як протокол про адміністративне правопорушення складено 20.11.2024 року в присутності позивача, права та обов`язки визначені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП роз`яснено, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що в протоколі особисто розписався. В протоколі позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Розгляд адміністративної справи проведено 25.11.2024 року, за результатом якого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову N711 та накладено на позивача ОСОБА_1 штраф в сумі 17000,00 грн., копію якої направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом 27.11.2024, що підтверджується поштовим повідомленням N292, а тому вважає, що жодна процедура порушена не була. Протокол про адміністративне правопорушення та постанова за справою про адміністративне правопорушення складені та винесені з дотриманням норм та строків зазначених в КУпАП. Крім того, оскільки на сьогодні в Україні діє особливий період, протягом якого застосовуються характерні для особливого періоду розміри штрафів. Отже, оскаржувана позивачем постанова винесена у відповідності до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає, що за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_7 при здійсненні провадження про адміністративне правопорушення та винесенні постанови від 25.11.2024 N711 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 досліджено всі обставини справи та встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим представник відповідача вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а відтак просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а оскаржувану постанову - залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом на подання відповіді на вищевказаний відзив у порядку статті 163 КАС України. Зокрема, до суду надійшла відповідь на відзив від 23.12.2024 року (вх. №8133 від 23.12.2024), у якій позивач зазначає, що він не заперечує того, що провів уточнення даних 30.09.2024 року. Разом із тим, як вважає позивач, що з огляду на примітку до статті 210 КУпАП неможливим є притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП. При цьому, на думку позивача, відповідач неправильно ототожнює обов`язок уточнення персональних даних та притягнення до адміністративної відповідальності. Так, відповідачем ні в протоколі, ні в постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були позивачем оновлені і не могли бути одержані самостійно відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії. Так само відсутня інформація щодо того, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, як і те, що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Також позивач заперечує проти доводів відповідача щодо своєї зміни місця проживання, оскільки такі не відповідають дійсності з огляду на те, що позивач зареєстрований у с. Гумниська Буського району Львівської області, так як про це вказано в облікових даних та у паспорті позивача. Натомість, адресу по АДРЕСА_1 позивач вказав у позовній заяві, оскільки здійснює догляд за своїм батьком, який проживає за вказаною адресою. Також відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади. Відповідно до Витягу із реєстру територіальної громади від 16.05.2024 року місце проживання позивача ОСОБА_1 значиться село Гумниська Золочівського району Львівської області, про що відповідач мав дізнатись, якби перевірив інформацію з даного реєстру. При цьому, позивач наполягає на тому, що відповідач міг отримав інформацію з реєстрів, інформаційно-комунікаційних систем, баз даних, внаслідок чого знав би, що позивач є засновником ПП «ДІ ФЕРРО», а тому його контактні дані є у Реєстрі державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, у реєстрах та базах Податкової служби та Пенсійного фонду України. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 не скористався своїм процесуальним правом на подання заперечення у порядку, передбаченому статтею 164 КАС України.

Згідно частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Диспозицією частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення №330 від 20.11.2024, складеного т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 , що 20 листопада 2024 року о 11 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто з`явився військовозобов`язаний ОСОБА_1 для надання йому відстрочки по догляду за недієздатною особою як опікун. При перевірці та уточненні його військово-облікових даних встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 станом на 20.11.2024 своєчасно не уточнив даних, уточнивши лише при особистій явці. У відповідності до абз. 5 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (Закон набрав чинності 18.05.2024) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Даної інформації ОСОБА_1 жодним із способів, перелічених у п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період протягом 60 днів не уточнив. Поважних причин, що унеможливили проведення уточнення даних, не назвав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив абз. 5 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність в особливий період згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, як вбачається із указаного вище адміністративного протоколу №330 від 20.11.2024, що позивачу ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, позивачу повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.11.2024 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №6. Проте, у даному протоколі позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а також надав письмові пояснення, які зводяться до незгоди із протоколом через неможливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, виходячи із можливості самостійного отримання відомостей держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою №711 від 25.11.2024, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Як убачається із оскаржуваної постанови №711 від 25.11.2024, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що 20 листопада 2024 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 особисто з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою надання йому відстрочки по догляду за недієздатною особою як опікун. При перевірці державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний ОСОБА_1 станом на 20.11.2024 своєчасно не уточнив своїх облікових даних, уточнивши їх лише 20.11.2024 року при особистій явці до ТЦК. У відповідності до абз. 5 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (Закон набрав чинності 18.05.2024) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Даної інформації громадянин ОСОБА_1 жодним із способів, перелічених у п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період протягом 60 днів не уточнив. Поважних причин, що унеможливлювали проведення уточнення даних, громадянин ОСОБА_1 не назвав. З протоколом не згідний, оскільки положення ст. 210, 201-1 КУПАП не застосовуються у разі можливості отримати інформацію з інших доступних реєстрів, держателями яких є державні органи. Справу просить розглянути без його участі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив абз. 5 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність в особливий період, згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому на нього накладено штраф у сумі 17000 грн.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема: інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Крім того, згідно абзацу 5 ч. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Також, згідно абзацу 5 ч. 2 Розділу ІІ цього Закону в разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

При цьому, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, зобов`язані були із 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема через: центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частини першої статті 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відтак, оскільки 18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, а тому останній день вищевказаного шістдесятиденного строку для уточнення облікових даних припадав на 16 липня 2024 року.

Однак, як встановлено судом, що ОСОБА_1 протягом передбаченого законодавством шістдесятиденного строку вищевказаного обов`язку не виконав, уточнивши свої облікові дані через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста «Резерв +» лише 30 вересня 2024 року, тобто поза межами вищевказаного строку, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Однак, поважних причин, що унеможливили проведення уточнення таких даних, позивачем не названо.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний за відсутності поважних причин не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста чи в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження із 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, про що не заперечується та визнається позивачем.

Відтак, суд вважає, що позивач не виконав імперативні приписи абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимоги абзацу п`ятого частини другої Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, суд вважає, що оскаржувана постанова відповідача винесена уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема: керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що узгоджується із вимогами статті 235 КУпАП. Також адміністративне стягнення за оскаржуваною постановою накладено в межах санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, зокрема у виді штрафу в розмірі 17000 грн., що відповідає мінімальному розміру штрафу за цією нормою закону про адміністративну відповідальність, а також у даному випадку дотримані строки накладення адміністративного стягнення, передбачені приписами статті 38 КУпАП.

Разом із тим, як встановлено судом, що позивач жодним чином не заперечує вищенаведених обставин щодо несвоєчасного уточнення ним облікових даних у межах визначеного законодавством шістдесятиденного строку (уточнено було 30.09.2024), як і не називає поважних причин такого, а натомість позивач, як на причини невиконання ним такого обов`язку, покликається на примітку до ст. 210 КУпАП, в силу приписів якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Проте, суд вважає необгрунтованими покликання позивача на вищевказану примітку до статті 210 КУпАП, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. При цьому, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Подібні правові позиції викладені у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року в справі №159/7250/24, від 17 грудня 2024 року в справі №567/1648/24, від 22 січня 2025 року в справі №442/8013/24.

При цьому, суд погоджується із доводами представника відповідача, зокрема про те, що серед реєстрів, до яких ТЦК та СП законом надано доступ, відсутні реєстри, які б містили інформацію про уточнені (оновлені) дані адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаного (резервіста), що спростовує доводи позивача про можливість відповідачем самостійного отримання відомостей шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими реєстрами.

Тотожний правовий висновок викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в справі №161/18916/24, де колегія суддів виснувала, що покликання апелянта на те, що згідно даних військового квитка він з 04.12.2007 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних відповідача, а тому йому не потрібно було оновлювати дані, то зазначене жодним чином не позбавляє останнього обов`язку оновити свої дані у строк, визначений законодавством (адреса, телефон, електронна пошта тощо). Таким чином, доводи скаржника позивача про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є помилковими, оскільки фактично саме вимогами законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язок громадян України щодо уточнення військово-облікових персональних даних у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ. Колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку») окремо виділяє обов`язок громадян України щодо уточнення персональних даних та обов`язок громадян України виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не спростована правомірність оскаржуваного рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної норми закону про адміністративну відповідальність.

Інші доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та не спростовують наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим належним суб`єктом у межах його компетенції, на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, із дотриманням належної процедури, а накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що не спростовано позивачем. Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Крім того, зважаючи на відмову в задоволенні цього позову, підстав для розподілу судових витрат (сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн.) в порядку статті 139 КАС України суд не вбачає.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 6, 8, 9, 10, 77, 78, 90, 139, 140, 229, 242-246, 249, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 через представника за довіреністю Смереку І.З. (80700, Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 22; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Представник відповідача: Смерека Ігор Зіновійович ( АДРЕСА_3 ).

Повний текст судового рішення виготовлено: 27.01.2025 року.

Суддя І. Б. Кос