Справа № 520/31675/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. №520/31675/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області №57 від 18.06.2024 року, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняте за наслідками розгляду моєї заяви про призначення пенсії від 11.06.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком із зарахуванням до страховою стажу періоду роботи з 01.10.1984 року по 23.11.1993 року з дати подання заяви про призначення пенсії, а саме з 11.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем прийнято протиправне рішення №57 від 18.06.2024 про відмову у призначенні їй пенсії за віком та протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.10.1984 року по 23.11.1993, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.11.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву із усіма доданими до неї матеріалами, на підставі якої приймалося оскаржуване рішення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач через систему "Електронний Суд" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а відтак вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем було долучено до матеріалів справи копію рішення про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу. Відповідач зазначив, що відсутня можливість надати інші документи з пенсійної справи, оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за місцем реєстрації та постійного проживання.

Представником позивача 07.12.2024 (зареєстровано судом - 09.12.2024) засобами поштового зв`язку було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки у період з 14.01.2025 по 21.01.2025 суддя перебував у відпустці, розгляд справи здійснюється у перші робочі дні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 11.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з метою оформлення пенсії за віком та подала до пенсійного органу відповідні документи та довідки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.06.2024 №57 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.11).

Так, у рішенні пенсійного органу було зазначено, що страховий стаж заявника становить 16 років 07 місяць 05 днів, а необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить не менше 28 років у 2021 році.

Також, у рішенні вказано, що за наданими документами до загального стажу роботи не зараховано період згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 01.10.1984 по 23.11.1993, оскільки в даті наказу про звільнення наявне виправлення, яке не завірене належним чином.

Позивач не погодившись із вищевказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У частині 1 статті 8 вказаного Закону зазначено, зокрема, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт а частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Щодо незарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з 01.10.1984 по 23.11.1993, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.10.1984 по 23.11.1993, оскільки в даті наказу про звільнення наявне виправлення, яке не завірене належним чином, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Судом досліджено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала з 01.10.1984 по 23.11.1993 у Міжрайонному Залізничному лікарсько - фізкультурному диспансері міста Києва (далі - МЗВ ФД) на посаді завідувачки господарством у МЗВ ФД (а.с.5-7).

У трудовій книжці містяться номери та дати наказів щодо періоду роботи позивача з 01.10.1984 по 23.11.1993 та відповідна печатка підприємства.

Суд зазначає, відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу вказаних вище положень Порядку №637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 та від 30.11.2018 у справі №235/4179/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, відповідно до висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, запис № 13 трудової книжки серії НОМЕР_1 про звільнення з роботи 23.11.1993 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України містить виправлення в даті наказу №106 від 23.11.1993, на підставі якого вчинено запис про звільнення з роботи.

З огляду на зміст таких записів, є несуттєвим недоліком, та не позбавляє можливості чітко встановити трудовий стаж позивача за період з 01.10.1984 по 23.11.1993.

Крім того, суд звертає увагу, що виправлення у трудовій книжці не спростовує наявність у позивача стажу роботи, а отже юридичний факт роботи позивача протягом спірного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Так, зважаючи на висновки Верховного Суду, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи.

Суд звертає увагу, що 07.10.1992 Міжрайонний Залізничний лікарсько - фізкультурний диспансер міста Києва був перейменований на "Центр "Здоров`я" Залізничного району м. Києва", що підтверджується записом трудової книжки №12 та довідкою КНП "КМКЛ №4" Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту охорони здоров`я (а.с.6, 12).

Отже, належними та допустимими доказами, а саме трудовою книжкою, підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 01.10.1984 по 23.11.1993 у "Центрі "Здоров`я" Залізничного району м. Києва" (до 07.10.1992 -Міжрайонному Залізничному лікарсько - фізкультурному диспансері міста Києва (МЗВ ФД)) на посаді завідувачки господарством у МЗВ ФД.

Враховуючи викладене, з метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 01.10.1984 по 23.11.1993 у "Центрі "Здоров`я" Залізничного району м. Києва" (до 07.10.1992 - Міжрайонному Залізничному лікарсько - фізкультурному диспансері міста Києва (МЗВ ФД)) на посаді завідувачки господарством у МЗВ ФД та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правових висновків суду по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.06.2024 року №757 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період роботи з 01.10.1984 по 23.11.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2024 та додані до неї документи про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН