Справа № 160/18499/24
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

27 січня 2025 року

м. Київ

справа №160/18499/24

адміністративне провадження № К/990/662/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за наявності 40 років страхового стажу не в мінімальному розмірі пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та щодо нарахування не в повному обсязі доплати за 10 років понаднормового стажу роботи розрахованої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 розмір пенсії за віком з 23.07.2018 (дня виходу на пенсію за віком по досягненню пенсійного віку) виходячи з розрахункового розміру пенсії за віком - мінімальний розмір пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і вже на розрахований розмір пенсії за віком додаткові визначені законом доплати та надбавки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області забезпечити ОСОБА_1 виплату доплати за 10 років понаднормового стажу роботи розрахованої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024, залишеним без постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» 06.01.2021, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Разом із касаційною скаргою скаржницею подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування підстав пропуску строку зазначено, що ухвалою Верховного Суду від 02.01.2025 касаційну скаргу було повернуто заявниці. Позивачка зазначає, що в найкоротші строки, а саме 06.01.2025, звернулася з повторною касаційною скаргою, вважаючи, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду. У зв`язку з цим вона просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Розглянувши вказане клопотання, зважаючи на те, що скаржниця повторно звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою без зайвих зволікань та в найкоротші терміни після отримання ухвали Верховного Суду від 02.01.2025, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржниця зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункти «а» та «в» частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, заявниця не зазначила, який саме висновок Верховного Суду не було враховано судами попередніх інстанцій, яку саме норму права було неправильно застосовано цими судами, а також не обґрунтував, у чому полягає помилка суду першої та апеляційної інстанції при застосуванні відповідної норми права і як, на його думку, ця норма повинна застосовуватися.

Також, посилаючись на пункти «а» та «в» частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не надала належного обґрунтування наявності підстав, передбачених зазначеною нормою та обмежилась лише формальним зазначенням цих пунктів, не навівши конкретних доводів чи доказів, які б підтверджували необхідність відкриття касаційного провадження.

Варто зауважити, що ухвалою Верховного Суду від 02.01.2025 первинну касаційну скаргу було повернуто заявниці у зв`язку з тим, що не було обґрунтовано підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини четвертої у взаємозв`язку з підпунктами «а» та «в» частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не зазначено, який саме висновок Верховного Суду не був застосований судами попередніх інстанцій.

Однак, звертаючись повторно до Верховного Суду з аналогічною касаційною скаргою, скаржниця знову не обґрунтувала підстави касаційного оскарження судових рішень, як цього вимагає стаття 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, нормативно-правові акти, а також позицію скаржника про те, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено судове рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні статті 328 КАС України.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити строк касаційного оскарження ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя Т.Г. Стрелець