Справа № 280/9650/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 січня 2025 року Справа № 280/9650/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84121, Донецька область, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії ГУ ГІФУ в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку стажу судді та зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок стажу судді, що надає право на відставку, визначивши його тривалістю у 26 років 2 місяці 2 дні на підставі чинного законодавства, рішення ВРП № 1023/0/15-24 від 04.04.2024, тобто з включенням стажу професійної діяльності, що надав право на призначення суддею;

зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити у зв`язку із перерахунком стажу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 17 квітня 2024;

зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити позивачу недоплачену частину щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 17 квітня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17.04.2024 відповідачем -1 протиправно не було враховано до стажу роботи судді, який надає право на відставку, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки 5 місяців 21 день. Крім того, зазначає, що відповідачем -1 навіть чистий суддівський стаж визначено неправильно. Позов просить задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що органом Пенсійного фонду, було правомірно призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді із розміру 56%, оскільки його стаж роботи на суддівських посадах становив 23 роки 03 місяці 29 днів. Зазначає, про відсутність підстав для зарахування періодів роботи, що не віднесені до суддівських посад, визначених статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII). В задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач- 2 правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.12.2024 залучено до участі у справі №280/9650/24 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84121, Донецька область).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , Указом Президента України від 31.07.2000 року № 936/2000 призначена суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Указом Президента України від 04.11.2004 року № 1367/2004 позивача призначено суддею апеляційного суду Запорізької області у межах п`ятирічного строку.

Постановою Верховної Ради України від 08.07.2005 року № 2788-ІУ позивача обрано суддею апеляційного суду Запорізької області безстроково.

Указом Президента України від 28.09.2018 року № 297-18 переведена на посаду судді Запорізького апеляційного суду.

Наказом голови Запорізького апеляційного суду № 73-к від 17.10.2018 зарахована з 17 жовтня 2018 року до складу суддів апеляційного суду в порядку переведення; встановлено суддівську винагороду з 17 жовтня 2018 року у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з регіональним коефіцієнтом 1,2 та доплатою за вислугу років у розмірі 60 % посадового окладу за стаж роботи на посаді судці.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2024 № 1023/0/15-24 позивача звільнено з посади судді Запорізького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Рішенням вказано, що загальний стаж роботи судді становить 26 років 1 місяць 24 дні.

На цій підставі позивача відраховано зі штату Запорізького апеляційного суду з 12.04.2024.

Позивач з 17.04.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Заяву позивача від 17.04.2024 про призначення щомісячного довічного грошового утримання було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та саме цим органом позивачці було призначено щомісячне довічне грошове утримання з 17.04.2024 в розмірі 56 % від суддівської винагороди.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу був обчислений стаж на посаді судді у кількості 23 роки 03 місяці 29 днів.

22.08.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою в якій просила здійснити перерахунок стажу судді, що надає право на відставку, визначивши з урахуванням чинного законодавства, рішення ВРП № 1023/0/15-24 від 04.04.2024, розрахунку ЗАС стажу судді № 7 від 12.04.2024 тривалістю 26 років 6 місяців; здійснити у зв`язку із цим перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 17 квітня 2024, і в подальшому виплачувати в належному розмірі; виплатити недоплачену частину щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 17 квітня 2024 року.

Відповідач листом від 17.09.2024 №16407-15344/М-02/8- 0800/24 повідомив позивачу, що відповідно до вимог статті 137 Закону 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. За нормами п. 3 ст. 142 Закону 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розрахунок Вашого стажу на посаді судді, відповідно до п. 3 ст. 142 Закону 1402, здійснено з урахуванням 23 років 5 місяців 28 днів роботи на посаді судді, у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII (в редакції чинній на час звільнення позивача) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з вимогами статті 137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На підставі абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів», зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, шо з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закон' України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Водночас згідно із частиною третьою статті 127 Конституції України у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, який, з-поміж іншого, мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Ураховуючи, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Конституції України), до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню три роки роботи у галузі права.

Як убачається з доданих до заяви документів, після здобуття 9 лютого 1998 року вищої юридичної освіти до призначення на посаду судді - 31 липня 2000 року (2 роки 5 місяців 21 день) позивач працювала на посаді старшого консультанта по статистиці Запорізького обласного суду.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, періоду її роботи на посаді старшого консультанта по статистиці Запорізького обласного суду.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню:

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 2 роки 5 місяців 21 день;

час роботи на посаді судді із дня призначення на посаду судді (31 липня 2000 року) до дати звільнення зі штату Запорізького апеляційного суду 12 квітня 2024 року - 23 роки 8 місяців 12 днів.

Отже, загальний стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку станом на дату відрахування зі штату Запорізького апеляційного суду становить 26 років 2 місяці 2 дні.

Таким чином, відповідачем - 2 при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 17.04.2024 протиправно не було враховано до стажу роботи судді, який надає право на відставку, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 2 роки 5 місяців 21 день.

Крім того, відповідачем -2 невірно визначено суддівський стаж позивача, а саме, замість 23 роки 5 місяців 28 днів, стаж позивача становить- 23 роки 8 місяців 12 днів (за період з 31.07.2000 (із дня призначення на посаду судді) по 12.04.2024 (дату звільнення зі штату Запорізького апеляційного суду).

Суд зазначає, що згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду № 7 від 24.04.2024 року загальний стаж судді, що дає право на відставку, визначено - 26 років 27 днів, оскільки розрахунок здійснено не з дати призначення суддею, а з дати зарахування до штату Орджінікідзевського суду 04.09.2000, а також не до дати прийняття рішення ВРП, а до дати відрахування зі штату Запорізького апеляційного суду - 12.04.2024.

Таким чином, загальний стаж роботи судді, який дає позивачу право на відставку та який має бути врахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить -26 років 2 місяці 2 дні (23 роки 8 місяців 12 днів (стаж роботи на посаді судді)+ 2 роки 5 місяців 21 день (стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді).

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд виходить з такого.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як зазначалось, згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За п. 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Згідно 4.10 Порядку № 22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 "Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг" для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 "Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення" визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший. У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Суд зауважує, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (статті 113, 116 та 117 Конституції України).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2023 року яку залишено без змін Верховним Судом у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 640/1873/22, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними (такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними положення абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2 пункту 4.3 Розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 7 липня 2014 року) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Також, Верховний Суд за результатами аналізу положень статей 5, 44 Закону № 1058-IV, підпункту 2 пункту 10 Положення №280, абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2, 3 пункту 4.3 Розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1 вважав за необхідне сформулювати такі правові висновки:

- відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом № 1058-IV. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону;

- правлінню Пенсійного фонду України надано право приймати у межах повноважень, передбачених законом, постанови, затверджувати положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Пенсійного фонду України, зокрема, і щодо порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії;

- з моменту набрання чинності змін до абзацу 13 пункту 4.2 Розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1, а саме з 1 квітня 2021 року, після реєстрації заяви, зокрема і щодо перерахунку пенсії, та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу;

- рішення за результатами розгляду заяви, розподіленої за принципом екстериторіальності, у тому числі про перерахунок пенсії, приймається не пізніше 10 днів після її надходження та підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків) та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Отже, орган, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, розглядає подані документи та приймає відповідне рішення.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Системний аналіз вказаних положень свідчить, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у даному випадку приймає відповідне рішення про призначення пенсії. Після чого, на підставі п. 4.10 Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, тобто, Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог до відповідача -1 необхідно відмовити.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає частково задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84121, Донецька область, )-задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до суддівського стажу стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 2 роки 5 місяців 21 день.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді- 2 роки 5 місяців 21 день, визначивши загальний стаж роботи на посаді судді 26 років 2 місяці 2 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 17.04.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із загального стажу роботи на посаді судді -26 років 2 місяці 2 дні.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3633,60 грн (три тисяч шістсот тридцять три гривні 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84121, Донецька область, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 24.01.2025.

Суддя О.В. Конишева