Справа № 140/9380/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про роз`яснення судового рішення

28 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9380/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

на розгляді Волинського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №423 від 20.08.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від проходження військової служби.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 у справі №140/9380/24 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на вказане рішення повернуто скаржнику. Рішення суду набрало законної сили, а отже в силу приписів стаття 129-1 Конституції України та 370 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим до виконання.

22.01.2025 до суду надійшла заява представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №140/9380/24.

Вказана заява мотивована незрозумілістю судового рішення в частині прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 від проходження військової служби, в той час, як ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а до компетенції (повноважень) військової частини входить лише прийняття рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби у порядку та з підстав передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (ст. 26), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Відповідно до частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи та для виклику особи, яка подала заяву про роз`яснення судового рішення, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.

Відтак, розгляд поданої заяви про роз`яснення судового рішення проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши подану представником Військової частини НОМЕР_1 заяву про роз`яснення судового рішення та доводи, наведені в ній, суд зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 254 КАС України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Тобто, роз`яснення рішення є одним із способів усунення його недоліків, які в подальшому можуть викликати певні ускладнення при його виконанні, або взагалі перешкодити виконанню судового рішення.

В пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Інакше кажучи це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого судового рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, що виникають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Підставою для подання заяви про роз`яснення судового рішення є його незрозумілість. Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Сама суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише має пояснити положення постановленого ним рішенням, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє його можливості реалізації або оскарження.

Так, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю розширеним мотивуванням судового рішення та способом усунення незрозумілості його змісту, що може виражатись, зокрема, у можливості неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню. При цьому роз`яснення здійснюється без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд звертає увагу на те, що стаття 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оцінним поняттям, а доцільність роз`яснення судового рішення приймається на розсуд суду, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв (здоровий глузд, зрозумілість для звичайної розумної людини без юридичної освіти).

Виходячи з системного тлумачення положень статті 254 КАС України, роз`яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане Кодексом адміністративного судочинства України.

Як вбачається з рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №140/9380/24, за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , судом визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №423 від 20.08.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від проходження військової служби.

Задовольняючи позов у даній справі та скасовуючи спірний наказ, суд виходив з того, що на момент винесення наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2024 №423 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» ОСОБА_1 мав відстрочку від призову на військову службу у строк до 25.07.2025 включно, а отже в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

В свою чергу, оскільки зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є похідним від наказу про мобілізацію, а отже такі дії також порушують права позивача, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби.

У поданій заяві про роз`яснення судового рішення представник Військової частини НОМЕР_1 зазначає, що поняття «звільнення від проходження військової служби» та «звільнення з військової служби» не є тотожними поняттями. Вказує, що чіткий перелік підстав для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період під час дії правового режиму воєнного стану визначено частиною 2 пункту 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». В той же час, приписами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено випадки (підстави), наявність яких дає особі право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації (що за своєю юридичною природою може відповідати визначенню, наведеному в резолютивній частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №140/9380/24 «прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби»).

Відтак, на переконання заявника, викладене у резолютивній частині рішення суду формулювання «зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ухвалити рішення про звільнення від проходження військової служби» можливе для застосування саме під час розгляду питання надання особі відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що за нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, не належить до повноважень військової частини.

Окрім того, представник Військової частини НОМЕР_1 зазначає, що така підстава як скасування первинного документу (у даному випадку - наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2024 №423 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією»), від якого є похідним наказ керівництва Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини відсутня у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тому у позивача відсутні підстави для звільнення з військової служби з підстав, передбачених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а у Військової частини НОМЕР_1 відсутній законодавчо передбачений механізм прийняття рішення щодо звільнення ОСОБА_1 від проходження військової служби.

З метою уникнення непорозумінь при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №140/9380/24, суд приходить висновку про необхідність роз`яснення вказаного рішення.

Щодо використаного судом у тексті рішення поняття «звільнення від проходження військової служби» та співвідношення його з поняттям «звільнення з військової служби» суд зазначає наступне.

Як встановлено судом при розгляді даної судової справи, позивач ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Даліс Аутомотів Груп» та відповідно до положень Закону №3543-XII був заброньованим за вказаним підприємством до 25.07.2025. Інформація про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) була відображена у військово-обліковому документі останнього.

Незважаючи на вказане, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2024 №423 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» ОСОБА_1 було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Саме незгода позивача з його мобілізацією та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 стала підставою для звернення останнього до суду із позовною заявою.

Аналіз змісту, суті та спрямованості заявлених позовних вимог дає підстави стверджувати, що позивачем перед судом ставилося питання про «звільнення його з військової служби» (як спосіб відновлення попереднього становища позивача, яке існувало до порушення його прав).

Питання «звільнення позивача від проходження служби» не було предметом розгляду даної справи, оскільки на момент видання спірного наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.08.2024 №423 ОСОБА_1 мав чинну відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Вказана обставина не заперечувалася сторонами спору, а отже не була спірною та не вимагала захисту у судовому порядку.

Відтак, вжиття судом у тексті рішення від 24.11.2024 у справі №140/9380/24 терміну «звільнення від проходження військової служби» (у всіх його відмінках) слід вважати помилковим та таким, що не відповідає обставинам даної конкретної судової справи.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що вжиття у тексті судового рішення терміну «звільнення від проходження військової служби» не може бути перешкодою щодо виконання вказаного судового рішення в частині відновлення порушених прав та інтересів ОСОБА_1 .

З метою усунення незрозумілості змісту рішення суду, що позбавляє можливість його практичної реалізації, враховуючи зміст позовних вимог та обставини даної судової справи, суд надає роз`яснення, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2024 у справі №140/9380/24 Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана прийняти рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Щодо доводів заявника про відсутність у Військової частини НОМЕР_1 механізму прийняття рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби з огляду на відсутність у ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» такої підстави для звільнення військовослужбовця з військової служби як скасування наказу на його призов на військову службу, суд вважає за необхідним надати наступні роз`яснення.

Дійсно, підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби визначені статтею 26 Закону України №2232-XII від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Разом з тим суд звертає увагу, що стаття 26 Закону №2232-XII встановлює ті випадки та підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби, які виникають після призову громадян на військову службу, а сам призов особи на військову службу під час мобілізації проведено у відповідності до вимог закону (інакше кажучи, процедура призову не ставиться під сумнів на предмет її законності та легітимності).

У даному ж випадку, звернувшись до суду, ОСОБА_1 оскаржував правомірність його призову на військову службу під час мобілізації, оскільки за приписами пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову позивача на військову службу та, як наслідок, скасував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №423 від 20.08.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

В абзаці третьому підпункту 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Відтак, правовим наслідком скасування рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2024 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №423 від 20.08.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , є те, що вказаний наказ не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, а правовідносини сторін повинні бути приведені до попереднього стану.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 241-243, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення - задовольнити.

Роз`яснити, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №140/9380/24 Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Правовим наслідком скасування рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2024 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №423 від 20.08.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , є те, що вказаний наказ не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, а правовідносини сторін повинні бути приведені до попереднього стану.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали підписано судом 28 січня 2025 року.

Суддя Н.В. Стецик