Справа № 380/19062/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19062/23 пров. № А/857/1282/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Сподарик Н. І.) у справі № 380/19062/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з неї до бюджету податковий борг у сумі 320865,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що фізична особа ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом у розмірі 320865,29 грн, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, військовому збору, адміністративному штрафу та інших санкцій. Оскільки відповідач не сплатив ці зобов`язання у встановлені законом строки, такі набули статусу податкового боргу. Зазначає, що податковий орган, відповідно до Податкового кодексу України, попередньо вже виставив відповідачу податкову вимогу форми Ф №0-1301 від 06.04.2023, яку надіслано платнику. Податкова вимога вручена відповідачу не призвела до сплати податкового боргу у добровільному порядку. Тож, оскільки вжиті заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся із означеним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку; просить скасувати рішення суду першої інстанції, позаяк суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального і матеріального права, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що податкові повідомлення-рішення їй не були вручені. Також їй не вручена вимога про сплату боргу, оскільки на момент винесення цієї вимоги вона проживала за кордоном і їй не було відомо про винесення цієї вимоги. Тобто позивачем не доведено, що податкове зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженими та у неї виник на цій підставі податковий борг. Також зазначає, що оскаржила в судовому порядку податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу про сплату боргу.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, фізична особа ОСОБА_1 має податкову заборгованість перед бюджетом, яка складається із сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, військовому збору, адміністративному штрафу та інших санкцій.

Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість від 03.08.2023 №8523/5/13-01-13-03 складає 320865,29 гривень.

Відомості про актуальний стан заборгованості підтверджуються довідкою ГУ ДПС у Львівській області від 03.08.2023 №8523/5/13-01-13-03 про податкову заборгованість.

Також вказане підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

Оскільки у добровільному порядку заборгованість відповідачем сплачена не була, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом становить 320865,29 грн та залишається непогашеним.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України, якою визначені строки сплати податкового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пп.е п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Судом встановлено, що сума податкового боргу у ОСОБА_1 виникла з:

1) податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування 294764,98 грн;

2) військовому збору 24740,31 грн;

3) адміністративні штрафи та інші санкції 1360,00 грн.

Вищезазначену заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування становлять нараховані контролюючим органом суми коштів відповідно до податкового повідомлення-рішення № 4121/13-01-07-04 від 07.06.2022 р., яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 212818,74 грн. (несплачений залишок становить 210661,5 грн.).

Залишок несплаченої пені становить 84103,48 грн.

Заборгованість по військовому збору становлять нараховані контролюючим органом суми коштів відповідно до податкового повідомлення-рішення № 4120/13-01-07-04 від 07.06.2022 , яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 17734,9 грн.

Залишок несплаченої пені становить 7005,41 грн.

Заборгованість по адміністративних штрафах та інших санкціях становлять нараховані контролюючим органом суми коштів відповідно до податкових повідомлень-рішень:

- № 4122/13-01-07-14 від 07.06.2022, яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 340,00 грн;

- № 4123/13-01-07-14 від 07.06.2022, яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 1020,00 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2022 № Ф 4115/13-01-07-14 про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 164 829,23 грн;

- рішення від 07.06.2022 № 4117/13-01-07-14 про застосування штрафних санкцій за порушення п. 4. ч.1 ст. 4, п.4 ч. 2 ст. 6 , п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 7, п. 5, п. 11 ст. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 82 414,62 грн;

- податкове повідомлення-рішенням форми ПС від 07.06.2022 № 4123/13-01-07-14 за порушення п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю на підставі штрафної санкції в сумі 1020 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Р від 07.06.2022 № 4121 /13-01-07-14 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 212 818, 74 грн;

- податкове повідомлення- рішення форми Р від 07.06.2022 № 4120 /13-01-07-14 за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 17734, 90 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі № 380/429/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року вказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

16 січня 2025 року Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №380/429/24.

Враховуючи те, що рішенням суду визнано протиправними та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.06.2022 № Ф 4115/13-01-07-14 в сумі 164 829,23 грн; рішення від 07.06.2022 № 4117/13-01-07-14 про застосування штрафних санкцій в сумі 82 414,62 грн; податкове повідомлення-рішенням форми ПС від 07.06.2022 № 4123/13-01-07-14 про застосування штрафної санкції в сумі 1020 грн; податкове повідомлення-рішення форми Р від 07.06.2022 № 4121 /13-01-07-14 про визначення податкового зобов`язання на суму 212 818, 74 грн; податкове повідомлення-рішення форми Р від 07.06.2022 № 4120 /13-01-07-14 про визначення податкового зобов`язання на суму 17734, 90 грн, податкове зобов`язання за таким податковими повідомленнями-рішеннями, на переконання апеляційного суду, у позивача відсутнє.

Зважаючи на це, апеляційний суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні адміністративного позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу, в частині, шо виник на підставі скасованих податкових повідомлень-рішень:

від 07.06.2022 № 4123/13-01-07-14 про застосування штрафної санкції в сумі 1020 грн;

від 07.06.2022 № 4121 /13-01-07-14 про визначення податкового зобов`язання на суму 212 818, 74 грн;

від 07.06.2022 № 4120 /13-01-07-14 про визначення податкового зобов`язання на суму 17734, 90 грн.

Разом з тим, доказів оскарження та скасування податкового повідомлення-рішення № 4122/13-01-07-14 від 07.06.2022, яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 340,00 грн суду не надано.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач вказав на те, що він не знав про податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, оскільки він такі не отримував, а також не отримував вимогу про сплату боргу, оскільки в цей час був за кордоном.

Колегією суддів здійснено перевірку таких доводів відповідача та встановлено таке.

З метою погашення податкового боргу податковим органом скеровано рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу відповідача податкову вимогу форми Ф №0-1301 від 06.04.2023, та повернута відділенням поштового зв`язку із відміткою про закінчення терміну зберігання.

Також в матеріалах справи наявні докази про надіслання 07.06.2022 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення податкових повідомлень-рішень, які також були повернуті відділенням поштового зв`язку із відміткою про закінчення терміну зберігання.

У частині дотримання порядку надсилання спірних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, що ставить під сумнів узгодженість визначених грошових зобов`язань, колегія суддів зазначає таке.

Стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, а саме:

якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса;

якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Також стаття 42 ПК України передбачає можливість вручення запиту особисто адресату чи його представнику.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом шостим п. 42.4 ст. 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Правова конструкція цієї норми жодним чином не визначає черговості або переважності застосування податковим органом будь-якого із зазначених способів. Вжиття у наведеному законодавчому приписі сполучника або вказує на рівнозначність зазначених способів та можливість використання будь-якого із них за вибором податкового органу.

При цьому надіслання у розумінні цієї норми передбачає направлення адресатові (платникові) кореспонденції з повідомленням про вручення. Тобто, для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що приписи ПК України не передбачають умови та обов`язку контролюючого органу слідкувати за правильністю та належністю вручення платнику податків поштового відправлення, адже такий обов`язок на ньому лежав би за умови якби він особисто здійснював вручення такого запиту платнику податків, а не скористався послугами поштового зв`язку.

Варто зауважити, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично є його місцезнаходженням і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції податкового органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку з настанням негативних для нього наслідків.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що орган податкової служби, надсилаючи на податкову адресу відповідача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення № 4122/13-01-07-14 від 07.06.2022, яким визначено суму грошового зобов`язання розмірі 340,00 грн та податкова вимога форми Ф №0-1301 від 06.04.2023 в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувались, податковий борг у розмірі 340 грн вважається узгодженим.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в сумі 340 грн, оскільки в цій частині податковий борг є узгодженим; у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, а тому доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог частково з урахуванням наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 380/19062/23 скасувати.

Позов Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути на користь бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 340 (триста сорок) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин