Справа № 335/13691/24
Суддя: Стеценко А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3641557 від 11.12.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогозіна О.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3641557 від 11.12.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.

11.12.2024 поліцейським 2 взводу 1 роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Депратаменту патрульної поліції рядовим поліції Вавриком Д.С. було винесено постанову серії ЕНА № 3641557 про накладення адміністартивного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксроване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінтративної відповідальності за вчинення правопорушення, передаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адмінстративне стягнення у вигляд штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 11.12.2024 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху. Місцем вчинення правопорушення зазначено пр-т Соборний, 107 в м. Запоріжжі.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Крім того, по проспекту Соборному, 107 в м. Запоріжжі відсутній нерегульований пішохідний перехід.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати, стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою судді від 23.12.2024 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін із особливостями, встановленими ст.ст. 268-272, 286 КАС України, призначено судове засідання, встановлено відповідачам п`ятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано з управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції матеріали, які зазначені в п. 7 оскаржуваної постанови.

31.12.2024 на адресу суду поштою від управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази. У відзиві представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача. Також представник відповідача зазначив, що під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , який проїхав нерегульований пішохідний перехід в момент перебування на ньому пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР.

До відзиву на позовну заяву було додано DVD-диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які зазначені у якості додатків до оскаржуваної постанови.

Інші заяви по суті справи на адресу суду не надходили.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

11.12.2024 поліцейським 2 взводу 1 роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Вавриком Д.С. розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3641557, якою позивача притягнуто адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. В графі «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» оскаржуваної постанови зазначено, що 11.12.2024 о 09 год 57 хв 33 с в м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 107 водій (позивач), керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка містить лише частину ознак правопорушень та відсилає для встановлення їх змісту до Правил дорожнього руху України.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення зазначених вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху можливе лише за 2 умов: на нерегульованому пішохідному переході перебувають пішоходи; пішоходам може бути створена перешкода або небезпека. При цьому, зазначений пункт зобов`язує водія, який наближається до пішохідного переходи, знизити швидкість або зупинитися перед ним у разі, якщо на ньому вже перебувають пішоходи, а не у разі наближення пішоходів до переходу, як зазначено в оскаржувані постанові.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскарженого рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскарженого рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наданих відповідачем відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, номера яких зазначені в оскаржуваній постанові, вбачається, що в день та час, зазначені в постанові, поліцейськими біля будинку № 107 в м. Запоріжжі було зупинено позивача, який керував транспортним засобом Nissan Qashqai з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Після зупинки позивача один з поліцейських повідомив останньому, що він, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будівлі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, не надав дорогу пішоходу, які перебував на пішохідному переході.

Слід зазначити, що будівля Головного управління Національної поліції в Запорізькій області розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29, а не за адресою, зазначеною в оскаржуваній постанові: м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 107. Відстань між зазначеними будівлями складає 2 км. Навпроти будинку 107 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі нерегульовані пішохідні переходи відсутні.

На відеозаписах, наданих відповідачем, зафіксоване спілкування поліцейських з позивачем та процес розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки останнього. Факт порушення позивачем вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху ані навпроти будівлі 107 по проспекту Соборному, ані в будь-якому іншому місці на наданих відеозаписах не зафіксований. При цьому, позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечував вчинення інкримінованого йому правопорушення. Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням зазначеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в діянні позивача є недоведеними. Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., що підтверджується доданою до позовної заяви квитанцією. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав, із заявою про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення до суду не звертався.

Абзацем 1 ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 132, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3641557 від 11.12.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення складене 27 січня 2025 року.

Суддя А.В. Стеценко