Справа № 560/8809/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8809/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

23 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати в повному обсязі оформлене Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення № 013440705 від 24.01.2024.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 013440705 від 24.01.2024 - залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що норми Податкового кодексу України та КАС України встановлюють різні строки звернення до суду за даних обставин, тому в даному випадку мають застосовуватися строки встановлені КАС України.

Також вказано, що діючий воєнний стан та обставини, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану, зокрема через ведення активних бойових дій, ракетні обстріли і атаки дронами-камікадзе тощо, зміну режиму роботи у зв`язку з запровадженням воєнного стану, мобілізації, комендантську годину, віялові та екстрені вимкнення електроенергії і інтернету, велику кількість повітряних тривог, необхідності перебувати в укриттях, та ін., що призводили до зменшення робочого часу та неможливості вчасного виконання взятих на себе зобов`язань, відбулась затримка у підготовці даної позовної заяви та її подання до суду.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спорів є коротшими, ніж звичайні строки.

Зазначено, що позивач звернувся з позовом до суду після закінчення місячного строку для звернення до адміністративного суду, встановленого пунктом 56.19 статті 56 ПК України лише у червні 2024 року.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 02.10.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

25.10.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, де вказано, норми ПКУ та КАСУ по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному (ч. 2 ст. 122 КАСУ і пункт 56.19 статті 56 ПКУ), то відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПКУ перевагу повинно бути надано одній із цих законодавчих норм, а саме ч. 2 статті 122 КАСУ, що передбачає більш тривалий строк для звернення до суду.

Вказану норму (56.21 статті 56 ПКУ) проігноровано Хмельницьким окружним адміністративним сум при винесені оскаржуваної Ухвали від 17.06.2024 у справі № 560/8809/24. Відповідач у відзиві теж не надав правової оцінки даним обставинам з урахуванням пункту 56.21 статті 56 ПКУ.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ст.312 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху після відкриття провадження у справі. Надано термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено та надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій вказує про те, що статтею 102 ПКУ врегульовано питання застосування строків давності визначених податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів. Згідно з п.56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п.56.17 ст. 56 ПКУ. Зазначає, що враховуючи те, що два зазначені приписи ПКУ по - різному регулюють ті самі відносини і при цьому суперечать один одному, то відповідно до п.56.21 ст.56 ПКУ перевагу повинно бути надано одній із цих законодавчих норм, а саме п. 56.18 ст. 56 ПКУ, що передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів).

Крім того, зазначає, що стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №158/10-36-07-08, який розглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області 26.03.2024. Проте зміст постанови до позивача доведено не було, ознайомитись із постановою суду вдалось 31.05.2024 у Єдиному реєстрі судових рішень.

Також, причиною звернення до суду із пропуском встановлених КАС України строків зазначає військову агресію російської федерації проти України, яка розпочалася 24.02.2022, що слугувало підставою для введення воєнного стану.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України, зі змісту якої вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.56.19 ст.56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту п.56.2, 56.3, 56.17 ст.56, п.57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України.

Згідно з підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 сформулював висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Вказані висновки в подальшому застосовані Верховним Судом у постановах від 18.12.2024 у справі №640/11762/22 та від 25.12.2024 у справі № 440/4592/23.

Предметом оскарження у цій адміністративній справі є податкове повідомлення-рішення № 013440705 від 24.01.2024, яке позивач оскаржував до ДПС України в адміністративному порядку. Рішення за результатами розгляду скарги позивач отримав 12.04.2024. В свою чергу до суду останній звернувся 12.06.2024, тобто з пропуском місячного строку, та після спливу значного періоду часу після зміни судової практики відповідно до постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19.

Поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Посилання позивача на те, що позов подано в межах 1095 денного строку, тобто, звернувся до суду в межах визначених законодавством процесуальних строків колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку строк для оскарження спірного податкового повідомлення рішення триває протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Щодо посилання скаржника на те, що зміст постанови від 26.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення №369/1503/24 (щодо порядку проведення розрахунків), якою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрито, до позивача доведено не було, а ознайомитись із постановою суду вдалось 31.05.2024 у Єдиному реєстрі судових рішень, суд зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не позбавляло останнього права оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення у строк, який передбачений законодавством.

Стосовно запровадження в Україні воєнного стану суд зазначає наступне.

Введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини. Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постанові від 28.11.2022 у справі № 140/11951/21.

Однак, жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з введенням воєнного стану, військовою агресією російської федерації проти України, позивач суду не надав. Також, позивач не надав доказів щодо його мобілізації у зв`язку із введенням воєнного стану.

Зазначена заява обґрунтована лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час, та не містить доказів неможливості вчинення процесуальної дії та необхідність більшого часу.

Зважаючи на це, наведені представником позивача у своїй заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони непідтверджені належними доказами.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. При цьому не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Представник позивача не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Тому, у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.