Справа № 489/5531/24
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5531/24
Номер провадження 2-а/489/7/25
Рішення

Іменем України

23 січня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 або відповідач) про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі

встановив

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 , 01.07.2024, спільно з нарядом національної поліції, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово- лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби гр. ОСОБА_2 відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Постановою № 627 за справою про адміністративне правопорушення від 08.07.2024, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25 500 грн. Позивач вважає, що складена постанова відносно нього не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Позивач 01.07.2024, після фактично, безпідставного та незаконного «затримання», перебував на території обласного збірного пункту. Відтак, підготувати необхідні документи для огляду лікарів ВЛК не мав можливості. Зокрема, надати медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, про що і було повідомлено представників ТЦК та СП, але проігноровано. Зазначене свідчить про незаконність підстав щодо складення постанови № 627 від 08.07.2024. З постанови № 627 від 08.07.2024 не вбачається створення будь-якої комісії ВЛК при збірному пункті і не зазначено в якому саме обласному збірному пункті. Зазначене свідчить про необґрунтованість вказаної складеної постанови.

Згідно постанови № 627 від 08.07.2024 вбачається, що постанова складена з підстав, що передбачають складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Однак, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення складно не було та не надано копії такого протоколу гр. ОСОБА_1 , що свідчить про порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Уповноважена особа, в постанові посилається на Постанову Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560 не зазначаючи її назви і не конкретизуючи норму права, яку начеб то порушив гр. ОСОБА_1 .

З цих підстав просив суд визнати поважними пропуск строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 627 від 08.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення; поновити пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 627 від 08.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення; визнати дії відповідача протиправними та постанову за справою про адміністративне правопорушення № 627 від 08.07.2024, складене відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити; розподілити судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі. Подав до суду відзив, в якому вказав, що складання протоколу про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відбулося в його присутності 01.07.2024 і йому відразу ж була надана копія. Окрім того, позивач повідомлено про дату та час розгляду відносно нього адміністративної справи. Позивач власноруч підписав заяву про відмову від проходження ВЛК. Позивач не перебував на території обласного збірного пункту, де розташована військово-лікарська комісія, не направлявся та не перебував, оскільки він відмовився від проходження ВЛК на стадії підготовки для направлення на проходження ВЛК. Зазначає, що у працівників ВЛК мається доступ до єдиної бази даних Міністерства охорони здоров`я України, в якій маються дані про звернення громадян до медичних закладів, причини звернення та встановлені діагнози.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

01.07.2024 старшим солдатом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 було складено протокол №619 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 01.07.2024 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з працівниками національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив: "відмовився проходити ВЛК, так як перебуваю на лікуванні в інфекційній лікарні". Окрім того, ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 10:00год. 08.07.2024.

Згідно заяви від 01.07.2024 ОСОБА_1 вказав, що відмовляється від проходження ВЛК, тому що проходе лікування в інфекційній лікарні і має аналізи для лікування.

Відповідно до Акту від 01.07.2024 ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що зі слів знаходиться на лікарняному.

08.07.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_4 було складено постанову №627 за справою про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що 01.07.2024 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з працівниками національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період та накладено штраф у сумі 25500 грн.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 08.07.2024, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч.2 ст. 235 КУпАП).

Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу,стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені правові положення, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Тим же Положенням передбачено, що у разі мобілізаційних заходів постанова ВЛК дійсна протягом 12 місяців, тобто військовозобов`язаний може бути викликаний для проходження ВЛК через 12 місяців.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач написав власноруч відмову від проходження ВЛК, мотивуючи тим, що він перебуває на лікарняному в інфекційній лікарні.

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була, більше того, останній у своєму позові фактично не заперечує своєї відмови від проходження ВЛК, мотивуючи це незаконністю дій працівників ТЦК, оскільки позивач вважає, що йому потрібен був час, щоб підготувати необхідні документи для огляду лікарів ВЛК (медичну карту амбулаторного хворого, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань тощо).

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного. Окрім того, в поясненнях до протоколу №619 від 01.07.2024 та власноручно написаної заяви позивачем від 01.07.2024 вбачається, що він відмовився від проходження ВЛК не з причини необхідності підготовки відповідних медичних документів, а з причини його лікування в інфекційній лікарні.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Дійсно, варто зазначити, що чинне законодавство України не містить заборони щодо проходження військовозобов`язаним військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби не в день виявлення такого військовозобов`язаного. Проте досліджений в судовому засіданні протокол та заява про відмову від проходження ВЛК не містять посилань на те, що особа бажала зібрати необхідну медичну документацію та пройти лікарську комісію не в день його доставлення до ТЦК, а пізніше.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з його правами, відсутність пояснень та заяв/клопотань.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову № 627 від 08 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.

Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України,суд

вирішив

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв