Справа № 200/4692/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року Справа№200/4692/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши матеріали у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач) у якій позивач просить суд визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо реалізації права позивача на пенсійне забезпечення; визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.05.2021 № 37 відповідача; Зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 05.05.2021 вона, через веб портал ПФУ подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішенням відповідача від 07.05.2021 № 37 їй було відмовлено в призначенні пенсії через ненастання пенсійного віку. Вважаючи рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення даного позову, вказуючи на те, що відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не набула необхідного пенсійного віку.

Ухвалою суду від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/4692/24. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи. Крім того вирішено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів. Також витребувано певні докази у відповідача.

Приписами ч. 13 ст. 171 КАС України встановлено, що суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою суду від 13.09.2024 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку від 25.07.2024 та відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду з даним позовом. Позовну заяву - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

20.09.2024 від позивача, на адресу суду, було надано заяву про поновлення процесуального строку у якій позивач вказує, що її позовні вимоги підлягають розгляду в межах шестимісячного строку. Вказує, що у позивача не має інших поважних причин, крім зазначених. Просить суд з власної ініціативи виправити описки, помилки, допущені в ухвалі від 13.09.2024 щодо не зазначення, що без руху залишено позовну заяву в частині розгляду вимог за межами шестимісячного строку, тобто з 11.02.2021 до 08.01.2024.

Ухвалою суду від 23.09.2024 досліджено заяву позивача від 20.09.2024 та вирішено процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024, у справі № 200/4692/24 - продовжити на 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та роз`яснено, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ч. 15 ст. 171 КАС України.

Ухвала суду від 23.09.2024 була надіслана позивачу в електронний кабінет та доставлена до електронного кабінету 25.09.2024 о 08:16 год., що свідчить про належне повідомлення позивача.

Станом на 07.10.2024 недоліки позовної заяви у строк і спосіб, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху (ч. 13 ст. 171 КАС України), позивачем не усунені. Таким чином, позивачем не усунуто недоліки згідно наданого судом строку.

Ухвалою суду від 07.10.2024 позовну заяву залишено без розгляду відповідно до ч. 15 ст. 171 КАС України.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 задоволено апеляційну скаргу позивача на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 200/4692/24 задоволено частково. Ухвалу суду від 07.10.2024 скасовано. Справу № 200/4692/24 направлено для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 08.01.2025 прийнято до провадження адміністративну справу. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 за період з 11.02.2021 по 08.01.2024 - залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

05.05.2021 позивач - ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідачем прийнято рішення від 07.05.2021 № 37, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через ненастання пенсійного віку. У рішенні зокрема зазначено, що пенсійний вік, визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 50 років. Вік заявника 45 років. Необхідний страховий стаж, визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 25 років. Страховий стаж особи становить 45 років 9 місяців 29 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( Список №1 ) становить 10 років. Зниження пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) на 10 років. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 10 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 07.05.2021 № 37 щодо відмови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з п."а" ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, далі - Закон №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом №213-VIII п."а" ч.1 ст.13 Закону №1788-XII викладено, крім іншого, у наступній редакції: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, раніше передбачений п.«а» ст.13 Закону №1788-XII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років.

Закон №213-VIII набув чинності з 1 квітня 2015 року.

Згідно з п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) (в редакції чинній з моменту прийняття Закону №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Таким чином після набуття чинності нормами Закону №1058-IV правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. «а» ст.13 Закону №1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, та яким текст Закону №1058-IV був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч.2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч.4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Крім того, Законом №2148-VIII був викладений у новій редакції п.2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Отже, з 11.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п.«а» ст.13 Закону №1788-XII у редакції Закону України №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону у редакції Закону №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Відповідно до п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;".

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020, Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п.2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п.56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п.56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Враховуючи висновки Конституційного Суду України у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020, суд дійшов висновку, що позивачка набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 після досягнення нею віку 45 років.

Тому відмова відповідача в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Суд враховує, відповідно до положень ч.1 ст.45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Оскільки ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 за період з 11.02.2021 по 08.01.2024 - залишено без розгляду, то пенсія має бути призначена саме з 09.01.2024, тобто межах шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст.122 КАС України.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 07.05.2021 № 37 про відмову в призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, то порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити з 09.01.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням його застосування відповідно до рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо реалізації права позивача на пенсійне забезпечення, то суд зазначає, що дії відповідача були вчиненні шляхом прийняття спірного рішення, тому ця вимога охоплюється задоволенням вимоги про скасування спірного рішення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно ч. 1, 3, ст. 139 КАС України, в розмірі 484 грн. 48 коп.

Керуючись ст.6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса юридична: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, Код ) про визнання протиправним та скасування рішення, - частково задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 07.05.2021 № 37 в частині висновків щодо необхідного віку для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, та відмови в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 09.01.2024 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 484 грн. 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Повний текст рішення складено 24.01.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова