Справа № 643/12424/24
Суддя: Власенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 8-а/643/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Каратаєвої Я. В.,

представника заявника адвоката Манька О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Манько О. М. звернувся до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» із заявою, в якій просить:

скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року в адміністративній справі № 643/12424/24 за позовом громадянки України ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції;

прийняти нове рішення в адміністративній справі № 643/12424/24, яким у зв`язку зі встановленням нововиявлених обставин скасувати постанову серії ЕНА № 3233066 від 10 жовтня 2024 року і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Харківській області.

Заявлені вимоги, окрім посилання на положення законодавства, обґрунтовані тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 в адміністративній справі № 643/12424/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Проте істотні обставини справи не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачці ОСОБА_1 , яка 10.10.2024 за обставин крайньої необхідності, перебуваючи у статусі лікаря, прибула для надання невідкладної медичної допомоги людині, що не було враховано під час розгляду справи. Позивачка, як лікар обрала шлях рятування життя людини, і не мала іншого вибору, що призвело до незначного порушення правил дорожнього руху, в порівнянні з несвоєчасним наданням медичної допомоги людині, яка мала важкий стан, який як наслідок призводить до смертельного результату. ОСОБА_1 18.12.2024 звернулася за правовою допомогою до кваліфікованого адвоката. Лише після цього стали відомі істотні обставини, які стали підставою для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Починаючи з 1993 року і на цей час позивачка ОСОБА_1 є діючим лікаремспеціалістом і для неї життя людини є найвищою цінністю. Лише 18.12.2024 лікарю ОСОБА_1 стало відомо, що у зв`язку з тим, що з урахуванням того, що вона як лікар поспішала для надання невідкладної медичної допомоги людині, життя та здоров`я якої були у небезпеці та потребували термінового і невідкладного оперативного втручання, що не можливо було усунути іншим шляхом, так як на місці не перебувало лікаря відповідної спеціалізації, а також для забезпечення непорушності права людини на медичну допомогу, яке охороняється діючим законодавством і тому її дії підпадають під обставини крайньої необхідності, що не було враховано інспектором, яким на позивачку було складено постанову серія ЕНА № 3233066, тим самим зазначені обставини не були встановлені судом і мають істотні для справи значення. У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Лише 20.12.2024 і не з першої спроби, пацієнтка погодилася розкрити свою особисту медичну інформацію, яка віднесена до «медичної таємниці». У зв`язку отриманням Згоди 20.12.2024 людини на використання її особистих персональних даних медичного характеру, виключно лише це дозволило позивачці звернутися з даною заявою до суду і лише тільки зараз. Позивачка є лікарем і тому вона не мала права розголошувати «лікарську таємницю» раніше. У зв`язку з наявністю обставин крайньої необхідності пов`язаної рятуванням здоров`я та життя людини, яка потребувала невідкладної медичної допомоги, шляхом оперативного втручання, що не було враховано під час розгляду справи, що є підставою для скасування Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 в адміністративній справі № 643/12424/24 та скасуванню постанови серія ЕНА №3233066 від 10.10.2024 та з підстав вимог ст. 286 КАС України направлення справи на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Харківській області з урахуванням нововиявлених обставин.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відкрито провадження у справі; учасникам справи встановлено строк для надання своїх пояснень.

13 січня 2025 року представником Департаменту патрульної поліції подано до суд письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Пояснення, окрім посилання на положення законодавства, обґрунтовані тим, що підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки обставини на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими у розумінні ст. 361 КАС України. Так, заявник в обґрунтування наявності підстав для перегляду рішення суду посилається на те, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності, а це, на думку представника останньої, не лише звільняє її від адміністративної відповідальності, а вважає, що такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Вказує, що вже після ухвалення судом рішення та звернення до адвоката їй стали відомі істотні обставини, які стали підставою для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідач категорично не погоджується із зазначеним твердженням заявника, оскільки наведені обставини не є нововиявленими в контексті статті 361 КАС України. Зі змісту відеозапису «export-6ue3m» з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано обставини події, яка мала місце 10.10.2024 під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляла про те, що вона є лікарем, що наразі на неї чекає пацієнт, більш того на зазначеному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 телефонує Марії (а не Тамарі, щодо якої до заяви долучено виписку та розписку) та повідомляє останній, що вона скоро буде, що її затримують. При цьому, позиція заявника фактично зводиться до того, що лише власна недбалість, відсутність реальних дій щодо захисту свого права та незнання закону призвели до наслідків, які, згідно зі статтею 68 Конституції України та ураховуючи принципи змагальності та диспозитивності, є виключно особистою відповідальністю позивача. Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однак, не перечекавши декілька секунд поки було ввімкнено забороняючий сигнал світлофора, перетинаючи перехрестя на заборонений сигнал ОСОБА_1 навпаки наражала себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку. А прибувши до місця, де з її слів перебувала людина, яка нібито потребувала негайної медичної допомоги, ОСОБА_1 гаяла час на суперечки з поліцією, замість негайного реагування.

Представник заявниці в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ст. 368 КАС України неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, заслухавши представника заявниці, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив таке.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року в адміністративній справі № 643/12424/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови було відмовлено.

Предметом розгляду зазначеної справи було правомірність винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3233066 від 10 жовтня 2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Харківській області рядовим Линником А. А., згідно якої ОСОБА_1 10.10.2024 10:03 у м. Харкові по вул. Шевченка, 62, здійснила проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3 ПДР порушення проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Частиною першої ст. 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 800/578/17).

Заявник, як на підставу нововиявлених обставин посилається на п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, а саме нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Разом із тим, аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Частиною 4 ст. 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20 та у постановах Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 826/2212/17 та від 15.11.2023 у справі № 160/12681/22.

У пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Європейський суд з прав людини у § 42 рішення по справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) від 11.06.2011 повторив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], № 28342/95, § 61. ECHR1999-VII).

Заявник як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на наявні істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а саме: ОСОБА_1 10.10.2024 порушила Правила дорожнього руху, діючи у стані крайньої необхідності, оскільки вона як лікар поспішала для надання невідкладної медичної допомоги людині, життя та здоров`я якої були у небезпеці та потребували термінового і невідкладного оперативного втручання, що не можливо було усунути іншим шляхом, так як на місці не перебувало лікаря відповідної спеціалізації, а також для забезпечення непорушності право людини на медичну допомогу, яке охороняється діючим законодавством, а інспектором, яким на позивачку було складено постанову серія ЕНА №3233066, не було враховано цього, тим самим зазначені обставини не були встановлені судом і мають істотні для справи значення.

Суд звертає увагу, що під час ухвалення рішення Московського районного суду м. Харкова 27.11.2024, судом досліджувалась та надавалась оцінка постанові про накладення адміністративного стягнення, складена відносно ОСОБА_1 . Також судом досліджувались як обставини, які призвели до винесення спірної постанови, так і обставини під час складання такої постанови.

Тобто обставини, на які посилається заявник, не є істотними та такими, що можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді та могли бути відомі заявнику.

Посилання представника ОСОБА_1 , що вона дізналася лише 18.12.2024, після звернення за кваліфікованою правовою допомогою, що діяла за обставин крайньої необхідності, а також тривале небажання пацієнта надати дозвіл на розголошення лікарської таємниці, жодним чином не свідчить про наявність нововиявлених обставин, оскільки під час процедури винесення спірної постанови ОСОБА_1 , неодноразово повідомляла про те, що вона поспішає через очікуючого пацієнта. При цьому, ОСОБА_1 під час звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження спірної постанови, мала можливість скористатися правовою допомогою.

За таких обставин, твердження про перебування у стані крайньої необхідності, не може бути (в розумінні вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України) істотними для справи обставинами.

У силу ч. 4 ст. 361 КАС України, вказана обставина не може бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Також, суд критично відноситься до наданих представником заявниці протоколу опитування ОСОБА_1 адвокатом від 18.12.2024 та виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 08234/24 від 20.12.2024, як доказу на підтвердження вимог заяви, оскільки протокол не має доказової сили, а лише відображає пояснення клієнта, а виписка лише містить інформацію про стан пацієнта та проведене лікування.

Крім цього, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що ОСОБА_1 не перечекавши декілька секунд поки було ввімкнено забороняючий сигнал світлофора, перетинаючи перехрестя на заборонений сигнал навпаки наражала себе та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, а під час суперечки з поліцейськими, гаяла час, та, як наслідок, збільшувався час очікування пацієнтом.

У рішенні суду зазначено: «Так, з дослідженого відеозапису слідує, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про початок розгляду справи щодо порушення останньою ПДР, роз`яснив їй її права, ознайомив з доказами порушення ПДР, роз`яснив суть вчиненого порушення та порядок оскарження спірної постанови. Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи жодного разу не заявила клопотання про відкладення розгляду справи чи надання їй правової допомоги, проте постійно наголошувала на тому, що світлофор працює некоректно, про занадто короткий інтервал між зеленим та червоним кольором, та постійно з ними сперечалася та вимагала перевірити справність світлофора. Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 пішла з місця розгляду справи у момент, коли поліцейський роздрукував спірну постанову, відмовившись її отримувати та підписувати.»

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 361 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами у справі № 643/12424/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО