Справа № 642/4853/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 р.Справа № 642/4853/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Проценко Л.Г., м. Харків, повний текст складено 04.11.24 року по справі № 642/4853/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_3 , позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту ДПП, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 2774106 від 07.08.2024 року за частиною 1 статті 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Кравцем Іваном Петровичем відносно ОСОБА_1 та провадження в адміністративній справі відносно позивача закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність спірної постанови серії ЕНА № 2774106 від 07.08.2024 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, як такої, що винесена за надуманих підстав та відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є підставою для її скасування.

Пояснив, що у розумінні положень підпункту «ґ» пункту 8.4 Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДР України), для того, що мало місце порушення, яке інкримінується позивачу, останній повинен був, знаходячись у середній смузі для руху, доїхати до місця розвороту і саме із положення у середній смузі здійснити розворот або поворот ліворуч. Разом з цим, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_3 доїхав до місця розвороту саме у крайній лівій смузі для руху, а не у середній. До того ж, на відео не зафіксовано наявність знаку 5.16, вимоги якого нібито порушив позивач.

Звернув увагу на порушення інспектором процедури розгляду адміністративної справи, зокрема ОСОБА_5 не було роз`яснено його права, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, а також не забезпечено перекладача.

Так, позивач є громадянином Туркменістану, має тимчасову посвідку на проживання в Україні, та після зупинки його інспекторами проінформував, що розуміє лише російську та англійську мову, у зв`язку із чим просив поліцейських розмовляти так, щоб у позивача була змога їх розуміти, на що отримав відповідь, що оскільки живе в Україні, то повинен володіти українською мовою.

Таке нехтування конституційними правами іноземного громадянина призвело до порушення його права на захист, що слугує окремою підставою для визнання протиправною та скасування спірної постанови.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 у справі № 642/4853/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задоволено.

Скасовано постанову серії ЕНА № 2774106 від 07.08.2024 року за частиною 1 статті 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Кравець Іваном Петровичем відносно ОСОБА_1 та провадження в адміністративній справі закрити.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 04.11.2024 у справі № 642/4853/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх фактичних обставин, що мали значення для справи, що є підставою для скасування такого рішення.

На переконання апелянта, досліджуючи усі докази у сукупності, які надані до матеріалів справи, можна чітко встановити, що позивач, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», що не відповідає підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України.

Заперечуючи проти висновку суду першої інстанції щодо протиправного розгляду справи без участі перекладача та захисника позивача стверджував, що такі доводи у повному обсязі спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з якого вбачається, що інспектор після того, як позивач повідомив про те, що не розуміє українську мову, спілкувався російською.

Під час безпосереднього здійснення розгляду справи та ознайомлення ОСОБА_4 із правами, останній повторно сказав, що не розуміє української мови, після чого поліцейським було перекладено статтю 268 КУпАП на російську і задано питання «вам понятны права?», після чого позивач відповів «я понял». Клопотання щодо залучення перекладача до розгляду справи останній не заявляв.

Щодо розгляду справи без участі представника ОСОБА_4 звернув увагу, що з відеозапису вбачається, що до інспекторів підійшов невідомий громадянин та привітався з ними, при цьому, у відповідь на запитання поліцейського «ти його адвокат?», останній відповів «Да. Что случилось у него?». В подальшому, зазначений громадянин не приймає участі у розгляді справи, а просто стоїть осторонь. Наведене, в свою чергу, спростовує доводи позивача щодо розгляду справи за відсутності адвоката.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання та надсилання повісток в системі "Електронний суд".

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 268 та частини 2 статті 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2024 року поліцейським взводу № 2 роти №1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Кравцем Іваном Петровичем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2774106 від 07.08.2024 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Суть адміністративного правопорушення з описом обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові має наступний зміст: «07.08.2024 року о 10 год. 29 хв. за адресою: м. Харків, проспект Науки, 12, водій керуючи ТЗ порушив вимоги дорожнього знаку 5.18 "напрямок руху по смузі", а саме, зі смуги, яка дозволяє рух тільки прямо здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4. пп. «ґ» ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків».

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки при винесенні постанови, поліцейський розглянув справу із суттєвими процесуальними порушеннями, зокрема, не роз`яснив у повному обсязі передбачені статтею 268 КУпАП права та не виконав вимоги статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Так, ані будь-якої підготовки до розгляду справи, ані оголошення посадової особи, що розглядає справу здійснено не було, не вирішено клопотання та не досліджено докази, не заслухано пояснення особи, яка брала участь у розгляді справи. Такими діями, на переконання суду, поліцейський порушив вимоги статей 278, 279 КУпАП, а відтак і весь процес розгляду справи.

Судом враховано, що позивач є громадянином Туркменістану, має тимчасово посвідку на проживання в Україні, та не володіє українською мовою. В той же час, поліцейський здійснював спілкування з позивачем українською мовою, яку він не знає, а прохання розмовляти так, щоб він мав змогу зрозуміти, було проігноровано та повідомлено, що оскільки ОСОБА_3 живе в Україні, то зобов`язаний володіти українською мовою, що призвело до порушення конституційних прав позивача, як іноземного громадянина.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На виконання пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Колегією суддів встановлено, що підставою для зупинки 07.08.2024 о 10:29 год у м. Харкові, біля будинку 12 по проспекту Науки працівниками патрульної поліції транспортного засобу позивача слугувало переконання відповідача про порушення ОСОБА_7 вимог пункту 8.4 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смузі» (зі смуги, яка дозволяє рух тільки прямо здійснив поворот ліворуч).

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із пунктом 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пунктом 5 розділу 33 ПДР України передбачено знак Напрямок руху по смузі. Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, з посиланням на невиконання ОСОБА_7 вимог дорожнього знаку 5.18, а саме здійснення повороту ліворуч зі смуги, яка дозволяє рух тільки прямо, чим допущено порушення частини 1 статті 122 КУпАП.

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 31 Закону України № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем було надано до матеріалів справи відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, які були досліджені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395) встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Колегією суддів, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ані безпосередньо після здійснення зупинки транспортного засобу позивача, ані під час здійснення розгляду справи жоден із працівників патрульної поліції всупереч вимог статті 268 КУпАП не представився. З інших матеріалів справи достеменно встановити хто саме із інспекторів відповідача здійснював розгляд адміністративної справи на місці не видається можливим.

Також вбачається, що після з`ясування обставин того, що позивач є громадянином Туркменістану та не розуміє української мови, поліцейський продовжив спілкуватись українською мовою. Зі змісту вказаного відеозапису очевидно вбачається, що ОСОБА_3 не розумів, що розпочався розгляд справи, а також коли він закінчився.

Доводи відповідача про те, що одним із працівників після розгляду справи перекладено ст. 268 КУпАП на російську мову не можна вважати обґрунтованими, оскільки працівник патрульної поліції не є уповноваженою особою здійснювати переклад у розумінні КАС України.

Крім того, після слів позивача про те, що на місце розгляду справи невдовзі прибуде його адвокат, поліцейський продовжив розгляд справи без участі представника позивача.

Твердження, викладені в апеляційній скарзі про те, що на відеозаписі зафіксовано, як до інспекторів підійшов невідомий громадянин та у відповідь на запитання поліцейського «ти його адвокат?», останній відповів - так, не можна вважати обґрунтованими, оскільки по-перше, відповідачем самостійно зазначено про те, що вказана особа є невідомою, по-друге, зі змісту відео не вбачається, що така особа надала докази на підтвердження обставин того, що є адвокатом Дурдиєва М., (договір, або ордер), а інспекторами, в свою чергу, не вживались заходи на з`ясування таких обставин.

До того ж, як свідчить вказаний відеозапис, вказана особа не здійснювала безпосереднє спілкування із позивачем, а поведінка останнього свідчить про те, що Дурдиєв М. взагалі є не знайомим із вказаною особою.

В подальшому, зазначений громадянин не приймав участі у розгляді справи, а просто стояв осторонь.

З огляду на повне заперечення позивачем факту присутності його адвоката при розгляді справи, а також не вжиття інспекторами жодних заходів щодо з`ясування повноважень вказаної невідомої особи, обставини присутності представника Дурдиєва М. є не підтвердженими.

Колегія суддів констатує, що встановлена протиправність здійсненого інспектором розгляду справи внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятої за результатами її проведення постанови, що унеможливлює перехід до суті покладених в її основу адміністративних правопорушень.

Таким чином, оскільки відповідачем не вжито дій щодо надання реальної можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги, здійснено розгляд справи не дочекавшись представника позивача, а також не встановлено, чи зрозуміло позивачу суть вчиненого правопорушення (з огляду на його незнання української мови), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕНА № 2774106 від 07.08.2024 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 по справі № 642/4853/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій