Справа № 520/33451/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
з питання звернення до Верховного Суду із поданням
у порядку частини 1 статті 290 КАС України
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., вирішуючи у порядку письмового провадження питання наявності правових підстав для передачі до Верховного Суду у порядку ст. 290 КАС України справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про: 1) визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не надання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, за формою, яка відповідає вимогам, визначеним Постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» та Додатку 2 до Порядку № 45 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 станом на 01.01.2023 на ім`я ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та ОСОБА_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.01.2023 року, з урахуванням посадового окладу; окладу за військовим званням - майор; відсоткової надбавки за вислугу років 45%; надбавки за особливості проходження служби 65%; премії 60% за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №440/6017/21,
Спір склався з приводу вчинення субєктом владних повноважень - органом військового управління волевиявлення у формі відмови у видачі пенсіонеру по лінії Міністерства оборони України (Збройних Сил України) довідки про обчислене у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошове забезпечення станом на 01.01.2023р. із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі - "2.684,00грн.".
Окружний адміністративний суд вважає, що спеціальною нормою права відносно спірних правовідносин є приписи ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", де указано - "Установити, що у 2023 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті.".
Окреслений підхід законодавця до регламентування правовідносин з приводу оплати праці працівників державних органів (до яких у розумінні положень постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 належать також і військовослужбовці Збройних Сил України) є сталим та послідовно був закріплений у приписах ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", ст.22 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік", ст.22 Закону України від 19.11.2024р. №4059-ІХ "Про Державний бюджет України на 2025 рік".
Відтак, станом на 01.01.2023р. положення ч.3 ст.51 та ч.4 ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також положення ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" повинні застосовуватись з урахуванням приписів ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", які виключають підвищення (збільшення, зростання) грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 за відсутності відповідних призначень у державному бюджеті.
Наявність виключної правової проблеми в аспекті застосування ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" підтверджується, по-перше, окремою думкою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.12.2023р. у справі №380/1907/23, де, зокрема, указано, що підлягає зясуванню питання - "чи дійсно у 2020, 2021 та 2022 роках відбулося підвищення грошового забезпечення відповідних категорій діючих військовослужбовців (враховуючи, зокрема, практику Верховного Суду, сформовану у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №520/5794/2020)?".
Постановлені у цих справах судові акти Верховного Суду ґрунтуються на правовому висновку постанови Верховного Суду від 02.08.2022 по справі №440/6017/21, де указано, що:
а) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
б) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
в) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Між тим, станом на 29.01.2020р. положення п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 кореспондували положенням абз.4 ст.7 Закону України від 14.11.2019р. №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і не виключали можливості обчислення грошового забезпечення згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.102,00грн.".
Станом на 01.01.2021р. положення п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 кореспондували положенням абз.4 ст.7 та абз.5 ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" і не виключали можливості обчислення грошового забезпечення згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.270,00грн." або із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.102,00грн.".
Проте, станом на 01.01.2022р. положення п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 з огляду на зміст ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" не можуть бути визнані такими, що кореспондують положенням абз.4 ст.7 та абз.5 ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" і не виключають можливості обчислення грошового забезпечення згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.481,00грн." або із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.102,00грн.", позаяк у державному бюджеті були відсутні відповідні призначення.
Станом на 01.01.2023р. положення п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 з огляду на зміст ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" також не можуть бути визнані такими, що кореспондують положенням абз.4 ст.7 та абз.5 ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" і не виключають можливості обчислення грошового забезпечення згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.684,00грн." або із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб - "2.102,00грн.", позаяк у державному бюджеті були відсутні відповідні призначення.
Мотивом, який слугує для окружного адміністративного суду причиною передачі даної справи до Верховного Суду для вирішення по суті як зразкової, є висновок окремої думки судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.12.2023р. у справі №380/1907/23, згідно з яким спрямування судом в умовах війни (повномасштабної збройної агресії) обмежених фінансових ресурсів держави не на фінансування Збройних Сил України та, відповідно, захист суверенітету і територіальної цілісності України, а на інші цілі (Конституційний Суд України у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зробив висновок, що фінансування соціальних та інших зобов`язань держави має бути реальним та здійснюватися відповідно до її фінансово-економічних можливостей; у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства) та істотна зміна змісту законодавства з приводу оплати праці працівників державних органів (у тому числі і у формі грошового забезпечення, виплата якого передбачена саме постановою КМУ від 30.08.2017р. №704).
З огляду на викладене, на переконання окружного адміністративного суду, існує виключна правова проблема, котра задля формування єдності судової практики може бути розвязана по суті у порядку ст.290 КАС України, оскільки за сталими напрацьованими Верховним Судом підходами необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду може бути зумовлена, зокрема, змінами законодавства; змінами у правозастосуванні, що зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань; необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Усі перелічені справи підпадають під визначення типових адміністративних справ згідно з п.21 ч.1 ст.4 КАС України, адже, по-перше, відповідачем є суб`єкт владних повноважень, до управлінських функцій якого віднесена видача довідок про обчислене у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошове забезпечення у цілях проведення територіальними органами системи Пенсійного фонду України перерахунку розміру раніше вже призначених пенсій (зокрема, у даному випадку - територіальний орган військового управління системи Міністерства оборони України).
По-друге, спір у цих справах виник з аналогічних підстав - вчинення субєктом владних повноважень управлінського волевиявлення у формі відмови у виготовленні довідки про "умовно" підвищене грошове забезпечення за постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 станом на 01.01.2023р. із використанням показника величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.684,00грн." у зв`язку із тим, що цей показник не використовується під час обчислення грошового забезпечення діючим військовослужбовцям Збройних Сил України.
По-третє, спір склався у правовідносинах, котрі станом на 01.01.2023р. мають бути унормовані приписами однієї спеціальної норми права - ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік".
По-четверте, заявлені вимоги є ідентичними за правовою суттю та аргументами (хоча і по різному текстуально сформульовані) і спрямовані на створення умов (виготовлення офіційного письмового документа) для подальшого проведення територіальним органом системи ПФУ обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії із використанням у якості бази обрахунку розміру, складових та структури обчисленого у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 01.01.2023р. із використанням показника величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.684,00грн." при реальному отриманні згаданим субєктом права грошового забезпечення, обчисленого із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи - "1.762,00грн.".
Згідно з ч. 1 ст. 290 КАС України якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.
З огляду на викладене, окружний адміністративний суд знаходить існуючими підстави для застосування процедури згідно з ч. 1 ст. 290 КАС України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 29 КАС України адміністративна справа підлягає передачі до Верховного Суду.
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.29, 241-243, 248, ч.1 ст.290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
3.Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.
Суддя А.В. Сліденко