Справа № 620/12453/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

за участі секретаря судового засідання Керімова К.Е.,

представника позивача адвоката Кашуби М.О.,

представника відповідача Джафарова Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Кашуби Миколи Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 з вимогами до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України № 5 від 08 лютого 2024 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство юстиції України, в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, повторно розглянути питання про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , з урахуванням думки суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням клопотання позивача про залишення позову без розгляду ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

06 листопада 2024 року представником ОСОБА_1 - Кошубою М.О. надано суду заяву, в якій просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що витяг з протоколу № 5 від 08 лютого 2024 року засідання комісії, в якому було зазначено причини відмови у наданні позивачеві статусу учасника бойових дій, фактично отримано тільки 14 травня 2024 року. Також зазначає, що у період з моменту повідомлення про прийняте комісією рішення і до вересня 2024 року вживалися усі можливі заходи з метою позасудового врегулювання спору, і тільки вичерпавши усі інші можливості, було вирішено звернутися безпосередньо до суду з метою захисту порушеного права на отримання статусу учасника бойових дій. Тому шестимісячний строк на оскарження рішення комісії № 5 від 08 лютого 2024 року пропущено з поважних причин.

Представником Міністерства юстиції України подано до суду заперечення на заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що процесуальний строк для оскарження рішення комісії № 5 почався з моменту коли ОСОБА_1 дізнався про рішення комісії № 44, тобто 22 лютого 2024 року, а тому аргументи щодо вжиття подальших заходів по уточненню мотивів відмови комісією не є достатньою підставою для продовження процесуальних строків, а свідчить лише про зловживання наданих йому законом прав та необґрунтоване затягуванням строків.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в адміністративній справі № 620/12453/24.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з безпідставності посилань позивача на отримання 14 травня 2024 року витягу з протоколу № 5 від 08 лютого 2024 року засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, як підставу для поновлення строку звернення до суду, оскільки отримання позивачем вказаного витягу не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про можливе порушення його прав. Твердження про вжиття заходів з метою позасудового врегулювання спору також є безпідставними, оскільки у вказаних правовідносинах не передбачена можливість досудового врегулювання спору. Вказане не підтверджує триваючої неможливості звернення ним до суду з відповідним позовом в межах строку звернення, який пропущено з без поважних причин.

Позивач не погодився з цим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу надіслати до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування судом обставин. Вважає, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки не відповідають дійсним обставинам з огляду на те, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин і тільки на 16 днів, оскільки після отримання оскаржуваного рішення 22 лютого 2024 року вживались усі дії для досудового врегулювання питання та лише після вичерпання всіх можливостей вирішено звернутись до суду з метою захисту порушеного права.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство юстиції України підтримало висновки суду першої інстанції та просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. В даній ситуації наявна триваюча пасивна поведінка позивача, що не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткий строк звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин його пропуску, підтвердженого належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

При визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності).

У даному випадку позивачем оскаржено до суду рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України № 5 від 08 лютого 2024 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, позивач знав про оскаржуване рішення починаючи з 22 лютого 2024 року, про що свідчить аркуш-ознайомлення за місцем його роботи (служби) з рішенням комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій у Міністерстві юстиції України (т.1, а.с. 63).

Крім того, оригінал рішення № 44 від 08 лютого 2024 року позивач отримав 22 лютого 2024 року, про є підпис на копії рішення (т.1, а.с. 70).

Однак, позивач до суду з цим позовом звернувся лише 10 вересня 2024 року, що підтверджується штампом органу поштового зв`язку на конверті, у якому була направлена позовна заява, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, який встановлений частиною другою статті 122 КАС України.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про вжиття заходів з метою позасудового врегулювання спору, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2024 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому копії документів, на підставі яких приймалося рішення а також протоколу засідання Комісії, з метою конкретизації причин відмови а також можливості повторного звернення до Комісії з цього ж питання.

У відповідь на зазначене звернення, разом з листом № 72296/ПІ-Є-3013/14.7 від 13 травня 2024 року (який надійшов позивачу 14 травня 2024 року на особисту електронну пошту Позивача) відповідачем були надані скан-копії запитуваних документів та витяг з протоколу № 5 засідання Комісії (оформлений на 3 аркушах).

15 травня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кашубою М.О. укладено договір про надання юридичних послуг.

Адвокатом позивача надіслано ряд запитів на адресу Міністерства юстиції України (з проханням направити матеріали на розгляд міжвідомчої комісії або повернути документи, на підставі яких приймалося рішення щодо надання статусу учасника бойових дій), військових частин (з метою отримання копії довідки про безпосередню участь у бойових діях та іншої додаткової інформації), Пенітенціарної академії України (з метою отримання копії довідки про безпосередню участь у бойових діях та іншої додаткової інформації).

Отримавши відповіді на всі запити, представник позивача 27 червня 2024 року звернувся на адресу Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства у справах ветеранів України з проханням витребувати у Комісії Мінюсту раніше надані Академією оригінали документів та надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій на підставі отриманих від Комісії Мін`юсту матеріалів або ж прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій врахувавши надані до заяви документи.

14 серпня 2024 року на адресу Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства у справах ветеранів України адвокатом направлено адвокатський запит № 396 від 14 серпня 2024 року.

У відповідь на зазначений адвокатський запит Міжвідомча комісія разом з листом № 14665/5.2-24 від 30 серпня 2024 року надала копію відповіді, зареєстрованої за № 12331/1.3/5.1-24 від 29 липня 2024 року, якою у задоволенні прохань позивача відмовлено, аргументуючи тим, що Міжвідомча комісія може розглядати матеріали, подані до них виключно відомчими комісіями, розгляд матеріалів, надісланих безпосередньо особами Міжвідомчою комісією не розглядаються.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач дізнався про порушення його прав 22 лютого 2024 року, з якого починається відлік шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Є підстави вважати, що виконані в травні 2024 року адвокатські запити в інтересах позивача, пов`язані з вирішенням спірного питання щодо статусу учасника бойових дій, однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, такі дії не переривають встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Звернення позивача у травні та повторно в серпні 2024 року до Міжвідомчої комісії Міністерства у справах ветеранів України з питанням про встановлення статусу учасника бойових дій не є досудовим вирішенням спору, оскільки такий порядок не встановлено законом для спірних правовідносин і він не є обов`язковий, а окрім того, звернення відбулося до не належного органу та не щодо спірного рішення відповідача.

Таким чином, з червня 2024 року в позивача не було видимих перешкод для пред`явлення позову.

Матеріали справи не свідчать, що позивач у цей період був задіяний у складі Збройних Сил України.

Виходячи з установлених фактичних обставин, відсутні підстави для висновку про існування об`єктивних перешкод, які не дозволяли або істотно утруднювали звернення позивача до суду у шестимісячний строк з дня порушення його права та за межами цього строку.

Позивач не тільки не довів відповідними доказами наявність поважних причин, що слугували несвоєчасному зверненню до суду, а й не зазначив таких причин в поданих до суду процесуальних документах.

Зазначене лише підтверджує пасивну поведінку позивача та гаяння ним часу на обставини, безпосередньо не пов`язані з оскарженням спірного рішення відповідача, а тому пропуск строку звернення до суду неможна визнати з поважних причин.

При цьому, колегія суддів бере до уваги також той факт, що для захисту своїх інтересів позивач уклав угоду з адвокатом, за якою останній зобов`язався представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх судах України до винесення рішення судом касаційної інстанцією, тобто був забезпечений кваліфікованою юридичною допомогою.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених, зокрема, частиною третьою статті 123 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини щодо пропуску строку звернення до суду, надав їм належну правову оцінку і правильно застосував норми процесуального закону.

Тому згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кашуби Миколи Олексійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 22.01.2025.