Справа № 157/2125/24
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/2125/24
Провадження №2-а/157/21/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що постановою за справою про адміністративне правопорушення ВН №346 від 17 вересня 2024 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Позивач зазначає, що відповідач без наявних підстав визнав його винним у вчинені адміністративного правопорушення та вимагає від нього грошові кошти. Вказані дії є протиправними та підлягають скасуванню. Так приблизно 03 серпня 2024 року невідомі особи у військовій формі зупинили його, коли він їхав власним автомобілем в особистих справах. Невстановлені особи, які його зупинили, представились працівниками місцевого ТЦК та почали вимагати, щоб позивач підписав повістку на проходження медичного огляду у ІНФОРМАЦІЯ_3 для встановлення придатності до проходження військової служби. У ході розмови позивач намагався пояснити, що він вже проходив огляд в іншому ТЦК за місцем проживання в порядку, встановленому законом. На підтвердження своїх слів демонстрував невстановленим особам відповідну інформацію з електронної системи «Резерв+». В ході розмови, невстановлені особи почали ображати та погрожувати накладанням грошових санкцій за відмову у підписанні повістки, а через деякий час пішли у невідомому напрямку, а позивач поїхав далі у своїх справах та вважав, що конфлікт було вирішено на місці.

Позивач 03 грудня 2024 року отримав повідомлення від банку про блокування рахунків Ірпінським відділом виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відкриття виконавчого провадження №76682123 від 03.12.2024, винесену головним державним виконавцем Супрун Анною Василівною. Приблизно того ж дня позивач із програмного забезпечення «Дія» дізнався, що стосовно нього дійсно відкрито виконавче провадження та вчиняються відповідні дії, а з огляду документів, які прикріплено до електронної справи, стало відомо, що виконавче провадження відкрито на виконання постанови ВН №346 від 17.09.2024 року, яка винесена ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Жодних боргів позивач не має, а документів стосовно підстав, пов`язаних із можливим виникненням боргу впродовж року він не отримував.

Згідно з постановою за справою про адміністративне правопорушення ВН №346 від 17.09.2024 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та на нього було накладено штраф. Не повідомивши позивача належним чином про штраф, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до виконавчої служби, де було відкрито виконавче провадження, таким чином позбавивши його можливості вирішити питання у досудовому порядку. В мотивувальній частині постанови зазначено, що позивач категорично відмовився отримувати повістку та таким чином порушив частину 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абзац 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином, зі змісту постанови №346 можна встановити, що на думку відповідача, порушенням є виключно сам факт неотримання повістки й інших причин не зазначено.

Позивач зазначає, що відповідач мав усю актуальну та необхідну інформацію про нього, оскільки він своєчасно оновив свої данні в військкоматі, до якого його прикріплено за місцем постійного проживання та надав на ознайомлення матеріали, які підтверджували факт оновлення даних військовозобов`язаного, проте відповідач із невідомих причин вимагав їх повторного оновлення. Підстави, за якими позивача визнано винним в адміністративному правопорушенні не існують, оскільки законом не передбачено обов`язку отримувати повістки, а порушення, на які посилається відповідач як підставу для накладання штрафу стосуються конкретних дій, пов`язаних з уникненням проходження медичної комісії чи постановлення на облік шляхом нез`явлення до військкомату в конкретну дату, час та місце, чи в інший строк, визначений Законом, що позивачем в свою чергу не було порушено.

Позивач вважає, що немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке його піддано такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу. Відповідач не навів жодного доказу, який підтверджує наявність порушення зі сторони позивача, а оскільки обов`язок доведення покладено на відповідача, то постанова має бути скасована. Позивач своєчасно, 11.07.2024 та до події, яку відповідач вважає порушенням, звернувся до військкомату, оновив свої данні в реєстрі призовників, а отже очевидно, що має місце не процесуальне переслідування позивача та зловживання службовими повноваженнями.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення ВН №346 від 17 вересня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та стягнути на користь позивача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 від 17 серпня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він порушив правила військового обліку, а саме 03 серпня 2024 року близько 15 год поблизу населеного пункту с. Шлапань на автодорозі Р-14 при врученні повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою визначення придатності до військової служби категорично відмовився від її отримання, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпунктів 2, 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду.

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

У постанові не вказано, що ОСОБА_1 був повідомлений про час і місце розгляду справи, не зазначено номера рекомендованого листа про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_6 на розгляд справи.

Разом із тим, на підтвердження виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідачем не надано суду повістки, про яку зазначається в оскаржуваній постанові, а також не надано доказів про відмову від її отримання, надіслання такої повістки позивачу та отримання ним повістки.

Крім цього, долученим до позовної заяви витягом із застосунку Міністерства оборони України «Резерв+» підтверджується, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 оновив свої військово-облікові дані 11.07.2024, чим виконав військовий обов`язок, встановлений ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дослідження змісту оскаржуваної постанови дає зробити висновок, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідачем не зібрано, про що свідчить відсутність у постанові посилань на будь-які з них (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо). Пропозицію суду з`явитися в судове засідання, подати відзив на позов, в тому числі й докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач проігнорував.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення ВН №346 від 17 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий:Б.С. Гамула