Справа № 240/34779/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/34779/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити:

- грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік у кількості 25 діб, та за 2023 рік - 30 діб;

- грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік;

- грошову матеріальну допомогу за 2023 рік для вирішення соціально-побутових потреб;

- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/3, у розмірі 523% від посадового окладу з 01.10.2023 по 24.10.2023;

- щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2023 по 24.10.2023, згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/3:

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 %, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією»;

- додаткову винагороду в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання, на стаціонарному лікуванні та у відпусті за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 31.01.2023 по 24.10.2023;

- грошове забезпечення військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 24.10.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів, грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 24.10.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 №235-РС його звільнено з військової служби у відставку відповідно до п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підп. «б» (за станом здоров`я) та Наказом командира від 24.10.2023 №309 з 24.10.2023 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення виключено з 24.10.2023. Враховуючи те, що під час звільнення позивача з військової служби йому не було виплачено всі належні суми, не виплачено додаткову винагороду в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», звернувся до суду із вказаним позовом.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що абзацами 3, 4, пункту 4 наказу від 24.10.2023 №309 визначено виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, 2023 рік та відповідно до довідки від 02.05.2024 №2009 Позивачу було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, 2023 рік у розмірі 39 706,30 грн (за 2022 рік 25 дн. 18048,32 грн, за 2023 рік 30дн. 21657,98 грн). Абзацом 4 пункту 4 наказу від 24.10.2023 №309 визначено виплатити грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік, та відповідно до довідки від 02.05.2024 №2009 позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу на оздоровлення з 2023 рік у розмірі 21 657,98 грн. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є обов`язковою виплатою, у тому числі й у разі звільнення, разом із тим, перед звільненням особа може звернутись із відповідним рапортом про виплату допомоги. За час проходження служби у 2023 році позивачем не подавався рапорт, яким просив клопотання перед вищим командуванням про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення. Абзацом 7 пункту 4 наказу від 24.10.2023 №309 визначено виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% від посадового окладу в повному розмірі за період служби з 01 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, згідно рішення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з, та відповідно до довідки від 02.05.2024 №2009 Позивачу було нараховано та виплачено виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% від посадового окладу в повному розмірі за період служби з 01 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року у розмірі 16 767,41 грн. (нарахованого і виплаченого окремо за час перебування на посаді і за час перебування у розпорядженні командира військової частини). Абзацом 9 пункту 4 наказу від 24.10.2023 №309 визначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, згідно Постанови КМУ від 17.09.2014 №460, та відповідно до довідки від 02.05.2024 №2009 Позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 17 326,38 грн. Крім того, вказує на те, що позивачу виплачувалась додаткова щомісячна винагорода у розрахунку 100000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме з 09.02.2023 по 20.04.2023. Зазаначає про відсутність правових підстав для використання під час обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі - 2.481,00 грн станом на 01.01.2022, 2.684,00 грн станом на 01.01.2023.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" від 17.07.2024 № 133 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 у зв`язку з призовом з 04.07.2024 на військову службу судді ОСОБА_2 справу передано на розгляд судді Токаревій М.С.

Ухвалою судді Токаревої М.С. від 25.07.2024 вказану позовну заяву прийнято до провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 24.02.2022 ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія-слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 2 механізованого батальйону.

Звільнений з військової служби 24 жовтня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023 року щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась, грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік виплачена. Наказано виплатити грошову компенсацію за невикористані 25 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась. Наказано виплатити грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік та виплатити грошову компенсацію за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Грошова матеріальна допомога за 2023 рік для вирішення соціально-побутових потреб, передбачена наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, не виплачена.

Наказано виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% від посадового окладу в повному розмірі за період служби з 01 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, згідно рішення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з.

Наказано виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період служби з 0 1 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, згідно рішення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №268 З/з.

Наказано виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати належного грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік у кількості 25 діб, та за 2023 рік за 30 діб, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Абзацами 1, 2 пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення з військової служби у військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) виникає право, зокрема, на грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у зразковій справі № Пз/9901/4/19 (№ 620/4218/18).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023 року щорічна основна відпустка за 2022 рік позивачу не надавалась, щорічна основна відпустка за 2023 рік також не надавалась.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023 підлягають компенсації 25 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Відповідно до довідки-розрахунку від 02.05.2024 №2009 ОСОБА_1 нараховано компенсація за невикористану відпустку в розмірі 39706,30 грн та відповідно до розрахунку за листопад 2023 компенсація розрахована за 25 днів 2022 року та 30 днів за 2023 рік.

Виплата зазначених коштів підтверджуються банківською випискою рахунку позивача.

Отже, суд вважає, що за встановлених у цій справі обставин, немає підстав для нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 рік у кількості 25 діб, та за 2023 рік за 30 діб, оскільки відповідно до відомостей довідки-розрахунку від 02.05.2024 №2009 та розрахунку за листопад 2023 грошова компенсація за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки нарахована та виплачена позивачу.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до розділу XXIII Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 №309 позивача, виключено зі списків особового складу військової частини. Одночасно абзацом 4 пункту 4 наказу від 24.10.2023 №309 визначено виплатити грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік.

Відповідно до довідки від 02.05.2024 №2009 та розрахунку за листопад 2023 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу на оздоровлення з 2023 рік у розмірі 21 657,98 грн.

Виплата зазначених коштів підтверджуються банківською випискою рахунку позивача.

Таким, чином вимоги в частині нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік є безпідставними.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/3, у розмірі 523% від посадового окладу з 01.10.2023 по 24.10.2023 суд зазначає таке.

Пунктом 4 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: - посадовий оклад; - оклад за військовим званням; - надбавку за вислугу років; - підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; - надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; - доплати за науковий ступінь та за вчене звання; - премію; - морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; - одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; - інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Суд зауважує, що відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 309 позивачу вказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 523% посадового окладу в повному розмірі за період служби з 01 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, зідно рішення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з.

Згідно довідки-розрахунку від 02.05.2024 №2009 та розрахунку за листопад позивачу нараховано та виплачено премію у розмірі 523%, що становить 11418,24 грн.

Виплата зазначених коштів підтверджуються банківською випискою рахунку позивача.

Отже, з урахуванням того, що зазначена спірна виплата входять до грошового забезпечення та стосуються саме періоду з 01 жовтня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, суд вважає, що позивачем зроблено передчасний висновок про невиплату йому вищевказаних сум грошового забезпечення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2023 по 24.10.2023, згідно рішення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/3 суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення згідно з положеннями ч. 2 зазначеної статті входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Нормами п. 1 розділу VI Порядку 260 передбачено, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Згідно п. 2 розділу VI Порядку 260 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку (п. 3 розділу VI Порядку).

Як вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023, при звільненні ОСОБА_1 наказано виплатити, серед іншого, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 не здійснила нарахування та виплату надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2023 по 24.10. 2023.

На спростування вказаної обставити відповідач долучив до матеріалів справи довідку-розрахунок від 02.05.2024 №2009 та розрахунок, яким підтверджено факт виплати позивачу надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% у сумі 2107,25 грн.

Суд вважає, що наданий відповідачем в якості доказу розрахунок є належним доказом на підтвердження виплати ОСОБА_1 за період з 01.10.2023 по 24.10.2023 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65%, а тому твердження позивача щодо невиплати таких не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Виплата зазначених коштів підтверджуються банківською випискою рахунку позивача.

Жодних аргументів на спростування заявлених відповідачем тверджень та наданих документальних доказів позивач до суду не надав.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4 %, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією».

Згідно п. 4 розд. ХХХІІ Порядку №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 (далі Порядок №460).

Пунктом 1 Порядку №460, який прийнятий відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Приписи п. 2 Порядку №460 визначають, що військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Правила обчислення такої допомоги регламентовані пунктами 3-4 Порядку №460, а пунктом 5 його передбачено, що виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

З матеріалів справи суд встановив, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №309 від 24.10.2023 року, позивачу наказано виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 17.09.2014 №460 .

Згідно витягу з довідки-розрахунку від 02.05.2024 та розрахунку за листопад ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу в сумі 17326 гривень 38 копійок.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460.

Узагальнюючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідно до довідки розрахунку військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2024 № 2009 позивачу нараховано серед іншого спірні виплати: компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпу стки за 2022 рік у кількості 25 діб, та за 2023 рік - 30 діб, грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік, щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 523% від посадового окладу з 01.10.2023 по 24.10.2023, щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65%, одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 4%. До виплати за листопад 94026,20 грн. При цьому, відповідно ло банківської виписки позивача вказане грошове забезпечення отримане позивачем 17.11.2024.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову матеріальну допомогу за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Підпунктом 3 п. 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 затверджено "Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Порядок №260).

Порядком №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, в тому числі одноразову грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань регламентовано розділом XXIV Порядку №260, пунктом 1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 2 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 7 розділу XXIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Одночасно суд зазначає, що за правилами п. 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно пункту 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

- поранення військовослужбовця, що зазнав при виконанні завдань під час воєнного стану;

- у разі наявності у військовослужбовця інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія), захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

- безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багато етапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися у полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за відповідності військовослужбовця визначеним окремим дорученням Міністра оборони України у 2023 році умовам.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з рапортом про виплату відповідної допомоги.

У зв`язку з неподанням позивачем рапорту щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у відповідача не виникло правових підстав для розгляду відповідного питання та виплати такої.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання, на стаціонарному лікуванні та у відпусті за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 31.01.2023 по 24.10.2023.

Спірні правовідносини регулюються Постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"(далі - Постанова № 168).

В Постанові № 168 зазначено:

"1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;"

Відповідно до вказаних приписів військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях виплачується додаткова винагорода, розмір якої збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях.

Додаткова грошова винагорода виплачується в розмірі до 30000 гривень або до 100000 гривень на підставі наказу командира частини щомісячно пропорційно часу перебування на службі або участі в бойових діях.

Аналіз вказаної постанови свідчить про те, що виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебувають у відпустці для лікування, також здійснюється на підставі наказу командира частини щомісячно пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування.

При цьому, умовою для виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування, є перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки військової частини про обставини травми(поранення, контузії, каліцтва) від 25.07.2023 №11020, позивач 09.02.2023 одержав вибухову травму за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, що позивач 09.02.2023 був евакуйований в КНП «МКЛ м. Слов`янська», скерований у медичну роту частини, госпіталізований (форма 100 «Первинна медична картка», консультативний висновок спеціаліста від 10.02.2023, консультативний висновок спеціаліста від 13.02.2023).

З 17.02.2023 по 18.03.2023 перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Дніпровського військового госпіталю (в/ч НОМЕР_2 ). Відповідно до виписного епікризу із медичної карти хворого №1457, діагноз вибухова травма( від 09.02.2023).

З 06.04.2023 по 19.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Черняхівське ТМО» Черняхівської селищної ради. Відповідно до довідки від 19.04.2023 №1329 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 06.04.2023 по 19.04.2023 з діагнозом вибухова травма (09.02.2023) ЗЧМТ. Струс головного мозку, стійкий больовий синдром, виражений церебростенічний синдром, вестибуло-атактичні порушення, мнестичне зниження, інсомнія.

З 20.04.2023 по 04.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласний медичний центр вертебрології і реабілітації» Житомирської обласної ради. Відповідно до виписки №1167 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): розповсюджений остеохондроз, спондильоз хребта. Екструзія м/х диску L5-S1. Протрузії м/х дисків С3-С4, L3-L4, L4-L5. Стаціонарний тип перебігу, стадія загострення. Стійкий больовий синдром, м`язово-тонічний синдром, вторинний корінцевий синдром. Енцефалопатія ІІ ст.. змішаного ґенезу (посттравматична (вибухова травма від 09.02.23, ЗЧМТ, струс головного мозку), дисциркуляторна) у вигляді лікворо-гіпертензивного синдрому, двобічної пірамідної недостатності, стійкого цефалгічного синдрому, астеноневротичного синдрому, церерастенічного синдрому, з вестибуло-атактичними, мнестичними розладами та помірним когнітивним порушенням.

З 04.05.2023 по 30.05.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КН «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради. Відповідно до виписки медичної карти стаціонарного хворого №3474, діагноз: тривожно-депресивний розлад внаслідок психотравмуючої ситуації, посттравматичного ґенезу, затяжний антено-тривожний синдром з інсомнією, помірним когнітивним зниженням. Діагноз супутній: стан після ВТ, АБТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку(09.02.23).

З 31.05.2023 по 09.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП «ГВВ» ЖОР «Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО». Відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №2942 повний діагноз(основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) ЦВХ. Енцефалопатія (дисциркуляторна, посттравматична-ЧМТ 09.02.2023) з лікворо-динамічними, вести було-атактичними розладами, стійким антено-цефалгічним синдромом. Остеохондроз, спондильоз шийного, попереково-крижового відділів хребта.

З 13.06.2023 по 11.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КН «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4506, діагноз тривожно-депресивний розлад внаслідок психотравмуючої ситуації, посттравматичного ґенезу, затяжний антено-тривожний синдром з інсомнією, помірним когнітивним зниженням. Діагноз супутній: стан після ВТ, АБТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку(09.02.23).

З 13.07.2023 по 21.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «ГВВ» ЖОР «Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО». Відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №3729(23) та довідки №522 від 21.07.2023 діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): енцефалотопія змішаного ґенезу (післятравматична: ВТ 09.02.23, ЧМТ, струс головного мозку, дисциркуляторна) ІІ ст. у вигляді лікворо-гіпертензійного синдрому, розсіяна пірамідна симптоматика, виражений антено-цефалгічний, церебростенічний синдром, вестибуло-атактичні порушення. Тривожно-депресивний розлад внаслідок психотравмуючої ситуації, затяжний антено-тривожний синдром з інсомнією. Остеохондроз шийного, поперекового відділу хребта, ст. загострення, стаціонарний тип перебігу. Протрузії МХД С3-С4, L3-L5. Вторинний корінцевий, нейрон-дистрофічний синдром. ПФХ ІІ ст.

З 18.08.2023 по 08.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КН «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6221 діагноз стійкий тривожно-депресивний розлад змішаного ґенезу (посттравматичного, судинного,внаслідок психотравмуючої ситуації), затяжний астено-тривожний синдром з інсомнією, помірним когнітивним зниженням. Діагноз супутній: стан після ВТ, АБТ, ЗЧМТ, струсу головного мозку(09.02.23).

17.08.2023 відповідно до направлення №3479 від 17.08.2023 позивача направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби в ЗСУ за станом здоров`я.

09.09.2023 відповідно до направлення №3479 від 09.09.2023 позивача направлено для комісійного огляду під час ВЛК з метою уточнення діагнозу та ступеню придатності до військової служби.

16.09.2023 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №654(с/х) проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_3 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання(травми, поранення, контузії, каліцтва): стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад змішаного ґенезу (посттравматичного, стресового, судинного), зі стійкою інсомнією, помірним когнітивно-мнестичним та інтелектуальними зниженням. Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

На підставі статті 17-а графи ІІ Розкладу хвороб потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів.

Спірним питанням є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим 09.02.2023 пораненням.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №11020 від 25.07.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) встановлено, що 09.02.2023 солдат за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 одержав вибухову травму: Акубаротравма. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, посттравматичний тривожно-депресивний розлад, цефалічний синдром. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не в стані алкогольного сп`яніння, поблизу АДРЕСА_1 .

У період з 17.02.2023 по 18.03.2023, 06.04.2023 по 19.04.2023, 20.04.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 30.05.2023, з 31.05.2023 по 09.06.2023, з 13.06.2023 по 11.07.2023, з 13.07.2023 по 21.07.2023, з 18.08.2023 по 09.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (безвідносно наявності отримання тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.

Як вже було зазначено судом, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та виписки із медичної карти стаціонарного хворого, перебування позивача на стаціонарному лікуванні пов`язано з наслідками посттравматичного тривожно-депресивного розладу, вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, виписними епікризами із медичної карти хворого), а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень за час проходження такого лікування й її не нарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача - військової частини НОМЕР_1 .

До того ж, відповідно до п.7 рішення - окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29, визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які під час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як встановлено судом, 16.09.2023 відповідно до довідки військово-лікарської комісії №654(с/х) проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_3 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання(травми, поранення, контузії, каліцтва): стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад змішаного ґенезу (посттравматичного, стресового, судинного), зі стійкою інсомнією, помірним когнітивно-мнестичним та інтелектуальними зниженням. Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

На підставі статті 17-а графи ІІ Розкладу хвороб потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із хворобою(у відпустку по хворобі) на 29 діб з 18 вересня 2023 року по 16 жовтня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 пропорційно дням перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення з 18.09.2023 по 16.10.2023.

Під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

До того ж, відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населенняя та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 31.07.2023 №8366, ОСОБА_1 дійсно в період з 31.01.2023 по 09.02.2023, з 14.02.2023 по 16.02.2023, з 19.03.2023 по 05.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території н.п.: село Міньківка Донецької області.

Постановою 168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Посилання військової частини НОМЕР_1 на те, що позивач проходив лікування з діагнозом, який є захворюванням, а не пораненням, травмою, контузією чи каліцтвом, суд вважає безпідставними, оскільки поза всяким сумнівом є той факт, що стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад змішаного ґенезу (посттравматичного, стресового, судинного), зі стійкою інсомнією, помірним когнітивно-мнестичним та інтелектуальними зниженням перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з пораненнями, отриманими ОСОБА_1 при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини.

Відповідачами до матеріалів справи не надано жодних доказів для спростування того, що встановлені під час проходження стаціонарного лікування діагнози не були пов`язані із отриманою позивачем під час захисту Батьківщини травмою.

З огляду на викладене, позивач мав право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території н.п.: село Міньківка Донецької області за період 31.01.2023 по 09.02.2023, з 14.02.2023 по 16.02.2023, з 19.03.2023 по 05.04.2023.

Зі змісту відзиву на позовну заяву та довідки-розрахунку №2009 від 02.05.2024 слідує, що позивачу нараховано додаткову грошову винагороду за січень, лютий, березень та квітень 2023 року, однак розрахунок до довідки не містить відомостей щодо розміру додаткової винагороди та кількості днів, за які винагорода нараховувалася.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.02.2023 по 18.03.2023, 06.04.2023 по 19.04.2023, 20.04.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 30.05.2023, з 31.05.2023 по 09.06.2023, з 13.06.2023 по 11.07.2023, з 13.07.2023 по 21.07.2023, з 18.08.2023 по 09.09.2023, 18.09.2023 по 16.10.2023 та пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 31.01.2023 по 09.02.2023, з 14.02.2023 по 16.02.2023, з 19.03.2023 по 05.04.2023 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 24.10.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 704 ця постанова набирає чинності з 01.03.2018.

Первинною редакцією пункту 4 Постанови № 704 передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Варто зазначити, що за загальним правилом примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку з пунктом 4 Постанови № 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Отже, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного кола осіб.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", згідно з пунктом 6 якої внесено зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України. Так, до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких її пункт 4 викладено у новій редакції, а саме:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Отже, пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".

У той же час, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Вказаною постановою суду були скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Із наведеного вбачається, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Таким чином, з 29.01.2020 (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18) виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останнім застосовувався розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не встановлений законом на 1 січня календарного року.

Окрім цього, з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням упродовж служби позивачу здійснювалося нарахування та виплата у відповідному відсотковому відношенні як постійних, так і одноразових видів грошового забезпечення із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Так, Додатком 16 до Постанови № 704 встановлено розмір надбавки за вислугу років військовослужбовцям у відсотках від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.

Постановою № 704 також встановлено для військовослужбовців виплату надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат, розрахунковою величиною яких є посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Зокрема, вказаною постановою встановлено виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення, надбавка за кваліфікацію у відсотках посадового окладу, а також разові виплати, допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога при звільненні, передбачені відповідно статтею 10-1 та статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.07.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (чинної до 28.02.2018) було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, виплата грошового забезпечення та одноразових виплат грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що відповідачем протиправно з не здійснено нарахування грошового забезпечення позивача та отриманих ним виплат, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року.

Крім того, 12 травня 2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704" (далі Постанова №481), яка набрала чинності 20 травня 2023 року, якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.

Пунктом 1 Постанови №481 постановлено скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Також пунктом 2 указаної Постанови внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Викладення пункту 4 Постанови №704 у згаданій редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, свідчить про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача з 20.05.2023.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, зокрема з копії військового квитка позивача серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 31.12.2022, тоді як у прохальній частині просить здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 24.10.2023. В матеріалах справи відсутні докази проходження військової служби позивачем з 24.02.2022 по 30.12.2022 у військовій частині НОМЕР_1 .

З огляду на це, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному календарному році підлягають задоволенню за період з 31.12.2022 по 19.05.2023, тоді як позовні вимоги з 24.02.2022 по 30.12.2022 задоволенню не підлягають.

У разі встановлення протиправної бездіяльності з боку відповідача належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання вчинити дії, які не було вчинено.

Тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок з 31.12.2022 по 19.05.2023 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, інших виплат та компенсацій, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній з 29.01.2020), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України Законом України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України від 03.11.2022 № 2110-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подання звіту про виконання рішення суду, суд зазначає слідуюче.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим слід відмітити, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позовні вимоги стосувались виплат сум заробітної плати, з огляду на вказане, позивач, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому помилково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн не може бути стягнутий з відповідача.

Питання повернення помилково сплаченого судового збору вирішується у порядку статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" шляхом подання до суду особою, яка його сплатила, клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.90,139,143,241-246,250,255,257,262,295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000, 00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.02.2023 по 18.03.2023, 06.04.2023 по 19.04.2023, 20.04.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 30.05.2023, з 31.05.2023 по 09.06.2023, з 13.6.2023 по 11.07.2023, з 13.07.2023 по 21.07.2023, з 18.08.2023 по 09.09.2023, 18.09.2023 по 16.10.2023 та з 31.01.2023 по 09.02.2023, з 14.02.2023 по 16.02.2023, з 19.03.2023 по 05.04.2023 включно пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100 000, 00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.02.2023 по 18.03.2023, 06.04.2023 по 19.04.2023, 20.04.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 30.05.2023, з 31.05.2023 по 09.06.2023, з 13.6.2023 по 11.07.2023, з 13.07.2023 по 21.07.2023, з 18.08.2023 по 09.09.2023, 18.09.2023 по 16.10.2023 та з 31.01.2023 по 09.02.2023, з 14.02.2023 по 16.02.2023, з 19.03.2023 по 05.04.2023 включно пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України , з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 що ненарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 31.12.2022 по 19.05.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок за період з 31.12.2022 по 19.05.2023 включно грошового забезпечення та належних у вказаний період виплат з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

24.01.25