Справа № 711/9511/24
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9511/24
Номер провадження2-а/711/10/25
РІШЕННЯ
22 січня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Казидуб О.Г.
за участю секретаря судового засідання Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
Адвокат Павленко Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася через систему «Електронний суд» з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги мотивовані ти, що 23.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено протокол про адміністративне правопорушення №2365/М/2024.
Відповідно до змісту протоколу №2365/М/2024 встановлено, що позивач отримавши повістку під підпис 20.09.2024 зобов`язаний був з`явитися 25.09.2024, при цьому в протоколі вказано, що ОСОБА_1 таки з`являвся по повістці, при цьому працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол.
24.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлена заява (вхідний реєстраційний номер НОМЕР_3 ), відповідно до якої було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_4 про перебування на лікарняному з 23.09.2024.
В подальшому, після закриття лікарняного ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що є підтвердження на повістці (відмітка про прибуття), таким чином, безпідставними та такими, що не підтверджуються жодними доказами є обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.11.2024.
Зазначає, що на розгляд протоколу позивач не міг прибути, оскільки в цей день проходив оформлення на військову службу за контрактом молодшого лейтенанта запасу в ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_4 ), про що позивач повідомляв відповідача шляхом надіслання заперечення на протокол та до заяви додавав підтверджуючі на це документи.
Проте, відповідачем 25 листопада 2024 року складена постанова 2365/М/2024 про накладення на позивача штрафу, при цьому копію постанови про накладення на позивача відповідач на неодноразову запити не надано, лише в усному порядку повідомлено про накладення штрафу.
Зазначає, що позивач з постановою не погоджується.
Вказує, що оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим ст.283 КУпАП, навпаки, постанова містить підтвердження явки позивача.
Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами вважає за необхідне скасувати постанову та задовольнити позовну заяву повністю.
Просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2024 №2365/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого 210-1 КУпАП. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
11 грудня 2024 року ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.
24 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду даний адміністративний позов, вирішено розгляд справи проводити у позовному провадженні з особливостями встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України, призначено судове засідання.
03 січня 2025 року через канцелярію суду від Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надійшов Відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 23.11.2024 працівниками патрульної поліції Черкаського районного управління поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянина ОСОБА_1 згідно поданого до Черкаського районного управління поліції звернення щодо його розшуку, затримання та доставки. В ході уточнення облікових даних було встановлено, що 25.09.2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 була вручена повістка на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10:00 25.09.2024, також йому було повідомлено про відповідальність за неприбуття у строк визначений у повістці, повістку отримав особисто, що підтверджує підпис у розписці. Але громадянин ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про поважність причин неприбуття не повідомив, доказів поважності не прибуття на розгляд справи також не надав.
25.11.2024 року в ході розгляду справи було встановлено, що гр. ОСОБА_1 від письмових пояснень відмовився, доказів поважності причин неприбуття ОСОБА_1 на розгляд справи не надав.
Протокол про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП склала уповноважена посадова особа, старший солдат ОСОБА_3 (ст.246 КУпАП). Громадянин ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі та вказав що надаватиме пояснення усно. Положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому доведені та зрозумілі.
Після складання протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 12 год. 00 хв. 25.11.2024 року в порядку черговості, що підтверджується особистий підпис позивача у протоколі.
Від громадянина ОСОБА_1 заяв та клопотань не надходило.
Громадянин ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув про поважність причин не прибуття ТЦК та СИ не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходили, відповідно було прийнято рішення проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 за наявними матеріалами справи.
Просять, відмовити позивача в задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 у повному обсязі. Залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2365/2024 від 25.11.2024 без змін.
07 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від адвоката Павленко Мар`яни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшли Додаткові пояснення у справі, в яких описала хронологію подій.
Також, зазначила, що Абзац 2 пункту 14 Розділу ІІ Інструкції передбачає, що постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.
Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.
Вказує, що натомість, відповідач ні на виконання вимог абз. 2 п.14 Розділу ІІ Інструкції та ст. 285 КУпАП, на письмову заяву позивача від 04.12.2024 та адвокатські запити від 29.11.2024 та 19.12.2024 оскаржувану постанову направив лише 30.12.2024.
Щодо оскаржуваної постанови, до позивача застосовано штраф за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, не прибуття вчасно (протягом семи днів після завершення поважної причини).
При цьому як вбачається із змісту протоколу №2365/М/2024 встановлено, що позивач отримавши повістку під підпис 20.09.2024 зобов`язаний був з`явитися 25.09.2024. «В ході розгляду справи з пояснень громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що за викликом (повісткою) для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`являвся...».
У випадку порушення позивачем семиденного строку явки по повістці, то протокол про адміністративне правопорушення повинен був бути складений саме 17.10.2024, а не 25.11.2024.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач навмисно проігнорував нараді документи.
Позивач є молодшим лейтенантом запасу, призов таких громадян здійснюється за загальним порядком, проте зарахування відбувається в іншому порядку та потребує трішки більше часу. Як результат - це довідка в/ч НОМЕР_5 від 30.12.2024 про те, що молодший лейтенант запасу з 26.12.2024 і по теперішній час перебуває на службі. Незважаючи на цей факт відповідач 30.12.2024 направляє постанову про притягнення особи до відповідальності, яка уже з 26.12.2024 проходить службу.
За таких обставин вважають, що відповідачем не доведена правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2024 №2365/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого 210-1 КУпАП.
Адвокат Павленко Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання надала заяву, в якій зазначила, що просить судове засідання проводити за її відсутності та відсутності позивача. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
В судовому засіданні встановлено, що згідно Постанови №2365/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25 листопада 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив, що «23.11.2024 відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №2365/М/2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неприбуттям по повістці, яка була йому вручена під особистий підпис уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 20.09.2024. По повістці мав з`явитися 25.09.2024.
В ході розгляду справи з пояснень громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що за викликом (повісткою) для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_3 з його слів не прибув по повістці вчасно тому, що не мав змоги. Прибув 17.10.2024 проте документів, що підтверджують поважні причини неявки вчасно не надав. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року№3543-ХІІ зі змінами та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.».
Відповідно до ст. 210 КУпАП України, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Вказане зазначено в позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 18.12.2019 у справі № 158/286/17: «КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП, вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було вручено Повістку № 030487, в якій зазначено, що йому належить з`явитися за адресою АДРЕСА_3 , кабінет № 203 25 вересня 2024 року о 10 год. 00 хв. для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних, резервістів та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
10 жовтня 2024 року Начальником групи обліку офіцерів запасу майором ОСОБА_5 було подано рапорт Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , в котрому зазначено, що «гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.09.2024 не з`явився по повістці, яка 20.09.2024 вручена йому уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшим сержантом ОСОБА_6 . Про причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 встановленим порядком не повідомив. Приймаючи до уваги, що вище зазначений громадянин вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (підчас особливого періоду), а тому майор ОСОБА_7 клопоче про направлення звернення до Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, щодо розшуку ОСОБА_1 та доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови.».
Встановлено, що 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відміткою на Повістці № 030487 від 20 вересня 2024 року.
Як вбачається зі змісту Протоколу №2365/м/2024 про адміністративне правопорушення від 23.11.2024, «23.11.2024 громадянин ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Громадянинові ОСОБА_1 було роз`яснено його права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 25.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в кабінеті 302. Даний протокол був отриманий ОСОБА_1 , пояснень і зауважень з його сторони не було».
25 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 Заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.11.2024 № 2365/М/2024, в якому просив врахувати надані пояснення та закрити провадження за відсутністю складу правопорушення, провести розгляд справи за своєї відсутності, повідомити про результати розгляду.
Також, 29 листопада 2024 року адвокатом Павленко Мар`яною Василівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання письмової інформації та копій документів.
18 грудня 2024 року адвокатом Павленко Мар`яни Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , було направлено адвокатський запит про надання письмової інформації та копій документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно.
Крім того, в матеріалах справи є Довідка від 30.12.2024 року № 3400, виданої тимчасово виконуючим обовязки командира військової частини ОСОБА_8 , з якої вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі військової частини НОМЕР_7 з 26.12.2024 по теперішній час.
Відповідно до витягу сформованого Резерв + від 01.01.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не військовозобов`язаний (до 01.01.2026). Підстави зняття/виключення: військовослужбовці. ІНФОРМАЦІЯ_10 (Куликівка): Постанова ВЛК від 23.12.2024, придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), мед підрозділах, підрозділах логісти, зв`язку ОЗ, охорони. Патологія.
На думку суду, відповідачем не надано доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 210-1 КУпАП України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідност.251КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Інші доводи та аргументи, враховуючи встановлене судом, не мають правового значення для вирішення цього спору.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем у підтвердження правомірності прийнятого рішення не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів.
В судовому засіданні встановлено, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, коли він не підлягав притягненню до такої відповідальності за вказані дії, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, у нього відсутній склад адміністративного правопорушення.
А тому, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2024 № 2365/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України закрити.
Керуючись ст.ст. 5, 72, 77, 79, 159, 250, 251, 255, 286, 293 КАС України,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП України закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О. Г. Казидуб