Справа № 420/38338/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 січня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши заяву представника відповідача Дерипалка О.В. про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 11.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загіну (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплату індексації забезпечення грошового ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням базового місяця - жовтень 2014 року;

2. Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з врахуванням раніше проведеної виплати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом від 30.07.2021 № 364-ОС начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України його звільнено в запас Збройних сил України за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військової обов`язок і військову службу». При звільненні 25 прикордонним позивачу було нараховано та виплачено за період з 01.07.2015-28.02.2018 індексацію грошового забезпечення у сумі 33 976, 86 грн із застосування при розрахунку суми індексації місяця підвищення тарифних ставок (окладів) жовтень 2014 року (довідка НОМЕР_2 прикордонного загону від 13.11.2024 №387, лист НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.12.2024 №09/Г-13705/13940). Позивач не згодний з розрахунком та сумою виплаченої індексації, у зв`язку з чим звернувся із заявою до відповідача з проханням здійснити перерахунок виплат при звільненні та виплатити індексацію грошового забезпечення за період служби з урахуванням базового місяця - січень 2008 року. Відповідач листом від 02.12.2024 №09/Г-13705/13940 повідомив про те, що індексація грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 мені була виплачена в повному обсязі. Відповідно до довідки від 13.11.2024 військової частини НОМЕР_3 про розмір індексації за 2015-2018, при нарахуванні індексації грошового забезпечення відповідач використовував як «базовий місяць» жовтень 2014 року. Вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця жовтень 2014 протиправним, у зв`язку з чим мої права порушені.

16.12.2024 ухвалою суді залишено без руху позовну заяву позивача та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви із зазначенням позовних вимог у відповідності до приписів ст.5 КАС України.

23.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№76966/24) про усунення недоліків на виконання ухвали від 16.12.2024 та позовну заяву, з вимогами:

- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України щодо не нарахуванні та ні виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року.

06.01.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

21.01.2025 до суду надійшло клопотання (вхід. №ЕС/6391/25) представника відповідача Дерипалка О.В. в якому просить адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду, покликаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП.

Ознайомившись з доводами представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Водночас частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 Кодексу, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Зважаючи на викладене, на спірні правовідносини розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

На момент спірних правовідносин, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення до суду, не обмежувався.

Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою в межах встановленого строку.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240- 243, 248, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання (вхід. №ЕС/6391/25) представника відповідача Дерипалка О.В. про залишення позовної заяви без розгляду по справі №420/38338/24 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА