Справа № 500/6927/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6927/24

22 січня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Кульгавця Сергія Михайловича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області), у якому просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.07.2024 №67, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 та з 03.02.1989 по 29.08.1989 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованого страхового стажу.

Позов обґрунтований тим, що позивач 15.07.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.07.2024 №67 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 відповідно до довідки від 29.04.2024 №17-14/201, оскільки по батькові не відповідає паспорту та відсутня довідка про реорганізацію; з 03.02.1989 по 29.08.1989 відповідно до трудової книжки від 06.04.1987 року серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, далі - Інструкція №58 (запис про звільнення засвідчений печаткою України).

Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача та стверджує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, заповнення трудової книжки. При цьому вважає, що надав усі необхідні документи, що підтверджують його трудову діяльність, а відповідачем протиправно позбавлено його права на соціальний захист.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

27.11.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення про фактичне місце роботи позивача у періоди, які не зараховані до його страхового стажу. Зокрема ОСОБА_1 працював з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Івана Франка, згодом у селянській спілці Ворвулинці, потім у ТзОВ Промінь, з 03.02.1989 по 29.08.1989 позивач працював у філіалі заводу Літій.

У строк, встановлений судом, надійшов відзив. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглядалася ГУ ПФУ в Черкаській області. Рішенням відповідача від 22.07.2024 №67 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Позивачем не надано первинних документів або підтверджуючих довідок про спірні періоди роботи, тому вказані періоди не зараховані до його страхового стажу.

Відповідач з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок вважає, що прийняв правомірне рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову (а.с.30-33).

На виконання вимог ухвали від 11.12.2024 ГУ ПФУ в Черкаській області надало матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.45-58).

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 року, 15.07.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.51).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Черкаській області, рішенням якого від 22.07.2024 №67 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.20).

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 10 років 9 місяців 9 днів, що додатково підтверджується розрахунком стажу (а.с.52).

За змістом оскаржуваного рішення за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано такі періоди роботи:

з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 відповідно до довідки від 29.04.2024 №17-14/201, оскільки по батькові не відповідає паспорту та відсутня довідка про реорганізацію;

з 03.02.1989 по 29.08.1989 відповідно до трудової книжки від 06.04.1987 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесені з порушенням Інструкції №58 (запис про звільнення засвідчений печаткою України) (а.с.20).

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 надав трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 , дата заповнення 12.12.1986, яка містить такі записи щодо спірного періоду в колгоспі ім. Івана Франка Заліщицького району Тернопільської області:

запис №1, 10.07.1981, прийнятий в члени колгоспу,

запис №2, з 12.05.1982 по 09.06.1984 служба в армії,

запис №3, 10.03.1987, звільнений з колгоспу,

запис №4, 01.08.1989, прийнятий в члени колгоспу,

запис №5, 31.03.2000, звільнений з колгоспу,

Запис про звільнення з колгоспу ім. Івана Франка засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплений печаткою колгоспу (а.с.10).

Також у трудовій книжці позивача є записи стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік. Так, на сторінках 18-20 трудової книжки є такі записи:

рік / прийнятий колгоспом трудовим мінімум / виконання річного мінімуму

1. 1981 / 220 / 120,

2. 1982 / 220 / 118,

3. 1983 / - / -,

4. 1984 / 180 / 128,5,

5. 1985 / 280 / 235,

6. 1986 / 280 / 235,

7. 1987 / 52 / 48,

8. 1989 / - / 112,

9. 1990 / 260 / 309,

10. 1991 / 260 / 327,

11. 1992 / 260 /327,

12. 1993 / 260 / 309,5,

13. 1994 / 260 / 319,

14. 1995 / 260 / 333,

15. 1996 / 260 / 316,

16. 1997 240 / 325,

17. 1998 / 220 / 308.

Записи скріплені печаткою колгоспу (а.с.11 зворот).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні положення). Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого у розділі ІV «Відомості про роботу» вказуються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис, а в розділі V «Трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Записи трудової книжки колгоспника позивача відповідають наведеним правовим нормам та містять належні та достатні відомості для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу роботи у колгоспі ім.Івана Франка.

Водночас на підтвердження вказаних відомостей про виконання річного мінімуму та нараховану заробітну плату за період з 1981 по 2002 в розрізі років, позивач додатково надав архівну довідку, видану архівним відділом апарату виконавчого комітету Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області від 29.04.2024 №17-14/201, яка містить аналогічні за змістом дані зазначені у трудовій книжці колгоспника про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік. Зазначена довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу колгоспника ТОВ Промінь село Ворвулинці Заліщицького району Тернопільської області.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, період роботи в колгоспі ім. Івана Франка з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 відповідно до довідки від 29.04.2024 №17-14/201 не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки по батькові не відповідає паспорту та відсутня довідка про реорганізацію.

Суд зазначає, що дійсно написання по батькові у відомостях про особу в архівній довідці від 29.07.2024 не відповідає паспортним даним позивача, та зазначено ОСОБА_2 тоді, як в паспорті ОСОБА_3 (а.с.7, 12). Проте такий недолік у написанні по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , дата заповнення 12.12.1986 (а.с.10).

На переконання суду, обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на його особисті права.

Отже, неправильне написання по батькові в архівній довідці (виданій на підставі первинних документів господарств, де працював позивач), при тому, що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до його страхового стажу.

Стосовно іншого недоліку, зазначеного відповідачем в рішенні, - відсутність довідки про реорганізацію підприємства, то суд такий не бере до уваги, оскільки спірні періоди роботи позивача в колгоспі підтверджені належними записами трудової книжки. А у разі необхідності витребування додаткових доказів про реорганізацію колгоспу, то відповідач мав надати позивачу час для надання таких додаткових документів, а також не позбавлений права самостійно такі витребувати. Позивачем додатково до матеріалів цієї адміністративної справи надано історичну довідку, згідно з якою колгосп ім. Івана Франка було реорганізовано в селянську спілку Ворвулинці, яку згодом реформовано в ТзОВ Промінь (а.с.17).

При цьому згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Також відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей.

Натомість відповідач лише обмежився тим, що не зарахував спірні періоди до страхового стажу позивача, вказавши однією з підстав - ненадання документів про реорганізацію колгоспу.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд вважає, що відомості про роботу у колгоспі, наведені у трудовій книжці колгоспника, є достовірними та повними та не потребують уточнення через подання додаткових довідок. Відтак, не зарахувавши до страхового стажу трудову діяльність позивача у колгоспі, відповідач діяв протиправно.

Відтак періоди трудової діяльності позивача з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Івана Франка підлягають зарахуванню до страхового стажу з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Стосовно періоду роботи у філіалі заводу Літій з 03.02.1989 по 29.08.1989, то ОСОБА_1 надано трудову книжку від 06.04.1987 серії НОМЕР_1 для підтвердження спірного періоду, яка містить такі відомості про роботу:

запис №5, 03.02.1989, прийняти на роботу електрогазозварщиком, підстава: наказ №11 від 03.02.1989,

запис №6, 29.08.1989, звільнений з роботи, підстава: наказ №62 від 29.08.1989.

Запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою (а.с.18 зворот).

Незарахування вказаного періоду відповідач обґрунтував тим, що записи трудової книжки внесені з порушенням Інструкції №58 (запис про звільнення засвідчений печаткою України). З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відбиток печатки на трудовій книжці та на записах про прийняття на роботу та звільнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Твердження відповідача про те, що спірний період роботи зарахувати до страхового стажу неможливо у зв`язку з тим, що періоди роботи у даній організації завірено печаткою України, не впливає на права позивача на соціальний захист.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню його трудова діяльність у філіалі заводу Літій з 03.02.1989 по 29.08.1989.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.07.2024 №67 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні періоди підлягають до зарахування до страхового стажу позивача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення позивачу пенсії за віком з урахуванням зарахованого страхового стажу, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 09 місяців 09 днів (а.с.52), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.20).

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 31 року, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому позивачем обрано належний спосіб захисту саме про зобов`язання відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 15.07.2024 про призначення пенсії за віком.

Стосовно дати призначення пенсії, то згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 15.07.2024, з дня звернення за пенсією, бо позивач звернувся за її призначенням пізніше трьох місяців після досягнення 60 років.

З огляду на викладене вище, відповідно до повноважень суду при прийнятті рішення, передбачених статтею 245 КАС України, наявні підстави для прийняття рішення про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 22.07.2024 №67 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.07.2024 про призначення пенсії за вікомз 15.07.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи у колгоспі ім. Івана Франка з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також період діяльності з 03.02.1989 по 29.08.1989 у філіалі заводу Літій. Позов підлягає до задоволення повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 12.11.2024 (а.с.21).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.07.2024 №67, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1981 по 31.12.1981, з 01.07.1984 по 31.03.1987, з 01.09.1989 по 31.12.1998 в колгоспі ім. Івана Франка і з 03.02.1989 по 29.08.1989 у філіалі заводу Літій та повторно розглянути його заяву від 15.07.2024 про призначення пенсії за віком з 15.07.2024 з урахуванням зарахованого страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вулиця Смілянська, 23, місто Черкаси, Черкаська область, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.