Справа № 440/11707/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/11707/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні типову адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.09.2024 №71 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди за професією - прохідник підземний з повним робочим днем у шахті:

- перебування у додаткових відпустках у зв`язку з навчанням з 02.02.2015 по 16.02.2015, з 07.09.2015 по 13.09.2015, з 12.01.2016 по 23.01.2016, з 25.01.2016 по 31.01.2016, з 11.01.2017 по 30.01.2017;

- перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 21.08.2010 по 22.08.2010, з 09.04.2011 по 10.04.2011, з 28.11.2011 по 30.11.2011, 03.02.2012, 08.02.2012, 24.09.2012, 26.09.2012, 24.01.2013, з 29.03.2022 по 02.04.2022 та з 08.04.2022 по 24.05.2022;

- 28.08.2019 (прогул) та 03.04.2022 (неявка з невстановленої причини);

- перебування у простоях: 1 місяць з періодів з 01.04.2020 по 09.04.2020, з 16.05.2020 по 12.07.2020, 24.02.2022, 26.02.2022;

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працівник, безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (у т.ч., працівник провідних професій - провідник).

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву представник ГУПФ України в Полтавській області проси відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість /а.с. 30-32/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що на підставі наданих разом із заявою про призначення пенсії документів підтверджено стаж роботи позивача за провідними професіями - 17 років 08 місяців 29 днів, на підземних роботах - 24 роки 08 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 5/.

07.09.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 43/.

Рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 16.09.2024 №71 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на відсутність необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку /а.с. 34/.

Не погодившись з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У силу частини першої статті 14 Закону №1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Крім того, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У силу пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (надалі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список №202).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 (надалі - Порядок №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності чи відсутності у позивача права на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.

Суд враховує, що єдиною умовою для призначення пенсії за віком з підстави, передбаченої частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV, законодавець передбачив наявність в особи стажу роботи на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, - не менше 25 років, а для працівників провідних професій (зокрема, прохідників) - не менше 20 років.

ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії надав пенсійному органу копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , в якій зазначено, що позивач працював:

- з 14.01.2004 по 27.02.2004 - прийнятий учнем гірника підземного ДП "Добропіллявугілля" з повним робочим днем під землею;

- 28.02.2004 - переведений гірником ІІІ розряду підземно з повним робочим днем під землею;

- 29.06.2006 - переведений учнем провідника І розряду;

- 20.09.2006 - переведений гірником підземно, з повним робочим днем під землею, ІІІ розряду;

- з 29.06.2006 по 19.09.2006 - закінчив курси за професією прохідника з відривом від роботи;

- 03.10.2006 - переведений прохідником підземно, з повним робочим днем під землею, V розряду;

- 02.08.2012 - звільнений згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням в ВСП "Шахтоуправління "Білозерське" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля";

- 03.08.2002 - прийнятий за переводом прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- 09.02.2014 - звільнений за переведенням до ТОВ "Шахта Білозерська", п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 10.02.2014 - прийнятий за переведенням прохідником 5 розряду підземно, з повним робочим днем у шахті.

Пенсійний фонд обчислив стаж роботи ОСОБА_1 та у рішенні від 16.09.2024 №71 зазначив, що пільговий стаж роботи на підземних роботах (провідні професії) становить 17 років 08 місяців 29 днів, а стаж роботи за Списком №202 - 24 роки 08 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV (20 років та 25 років відповідно).

Зі змісту розрахунку стажу /а.с. 47-48/ суд встановив, що відповідач не зарахував до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди:

- перебування у додаткових відпустках у зв`язку з навчанням з 07.09.2015 по 13.09.2015, з 25.01.2016 по 31.01.2016;

- перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 21.08.2010 по 22.08.2010, з 09.04.2011 по 10.04.2011, з 28.11.2011 по 30.11.2011, 03.02.2012, 08.02.2012, 24.09.2012, 26.09.2012, 24.01.2013, з 29.03.2022 по 02.04.2022 та з 08.04.2022 по 24.05.2022;

- 28.08.2019 (прогул) та 03.04.2022 (неявка з невстановленої причини);

- перебування у простоях: 1 місяць з періодів з 01.04.2020 по 09.04.2020, з 16.05.2020 по 12.07.2020.

Суд враховує, що факт перебування позивача у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням з 07.09.2015 по 13.09.2015 (7 календарних днів) та з 25.01.2016 по 31.01.2016 (7 календарних днів) підтверджений довідкою ТзДВ "Шахта "Білозерська" від 29.02.2024 вих.№131 /а.с. 41, зі звороту/, що надана позивачем пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії.

Статтею 215 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України; в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначено, що працівникам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, а також інші пільги, передбачені законодавством.

За приписами статті 216 КЗпП України працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки: 2) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на третьому і наступних курсах у вищих навчальних закладах: першого та другого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 20 календарних днів, третього та четвертого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 30 календарних днів, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 40 календарних днів.

Для працівників, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, де навчальний процес має свої особливості, законодавством може встановлюватися інша тривалість відпусток у зв`язку з навчанням.

Відпустки, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої та частиною четвертою цієї статті, надаються впродовж навчального року.

Аналогічні положення містяться у статті 15 Закону України "Про відпустки".

Згідно зі статтею 217 КЗпП України на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу, за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата.

У матеріалах справи наявна копія диплома бакалавра серії НОМЕР_3 , за змістом якого ОСОБА_1 у 2018 році закінчив Індустріальний інститут Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет", здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти бакалавр /а.с. 22/.

Зі змісту додатка до диплома суд встановив, що позивач навчався за заочною формою, тривалість навчання - 4 роки 10 місяців /а.с. 23/.

Таким чином, позивач мав право на додаткову відпустку у зв`язку з навчанням тривалістю 40 календарних днів впродовж навчального року.

Зазначені у довідці ТзДВ "Шахта "Білозерська" від 29.02.2024 вих.№131 періоди перебування позивача в навчальній відпустці не перевищують зазначений строк.

Рішення ГУПФ України в Полтавській області від 16.09.2024 №71 не містить обґрунтувань щодо підстав не зарахування періодів перебування позивача в навчальних відпустках з 07.09.2015 по 13.09.2015 (7 календарних днів) та з 25.01.2016 по 31.01.2016 (7 календарних днів) до спеціального стажу роботи (прохідник підземний з повним робочим днем у шахті).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що періоди перебування ОСОБА_1 у додаткових відпустках у зв`язку з навчанням з 07.09.2015 по 13.09.2015 (7 календарних днів) та з 25.01.2016 по 31.01.2016 (7 календарних днів) мають бути зараховані до спеціального стажу роботи (прохідник підземний з повним робочим днем у шахті).

Щодо зарахування до спеціального стажу роботи періодів перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та простої, суд враховує такі обставини.

Статтею 84 КЗпП України визначено, що у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Статтею 34 Кодексу законів про працю України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Суд зауважує, що під час простою працівники підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню на загальних підставах, у цей період підприємство нараховує на виплату працівнику єдиний соціальний внесок, тому період простою зараховується до страхового стажу, на підставі якого нараховують пенсію.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.

Суд враховує, що разом із заявою про призначення пенсії позивач надав пенсійному органу:

- довідку ТзДВ "Шахта "Білозерська" від 29.02.2024 №130, у якій зазначено про перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати: з 21.08.2010 по 22.08.2010 (2 календарні дні), з 09.04.2011 по 10.04.2011 (2 календарні дні), з 28.11.2011 по 30.11.2011 (3 календарі дні), 03.02.2012 (1 календарний день), 08.02.2012 (1 календарний день) /а.с. 36, зі звороту/;

- довідку ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" від 27.02.2024 №1/182, у якій зазначено про перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати: 24.09.2012 (1 календарний день), 26.09.2012 (1 календарний день), 24.01.2013 (1 календарний день) /а.с. 35/;

- довідку ТзДВ "Шахта "Білозерська" від 29.02.2024 №131, у якій зазначено про перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати: з 29.03.2022 по 02.04.2022 (5 календарних днів), з 08.04.2022 по 24.05.2022 (47 календарних днів) /а.с. 37, зі звороту/.

Також у довідці ТзДВ "Шахта "Білозерська" від 29.02.2024 №131 зазначено, що підприємство у період з 01.04.2020 по 09.04.2020, з 16.05.2020 по 12.07.2020 знаходилось у простої по виробничій необхідності /а.с. 41, зі звороту/.

У матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) /а.с. 12-14/, на підставі яких суд встановив, що ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за квітень, травень, червень та липень 2020 року, з якої сплачено єдиний соціальний внесок, а до страхового стажу зараховано повну кількість календарних днів відповідного місяця.

Крім того, за квітень та травень 2022 року позивачу нарахована заробітна плата у розмірі не нижче мінімальної, з якої сплачено єдиний соціальний внесок, а до страхового стажу зараховано повну кількість календарних днів відповідного місяця.

Законом України від 17.03.2020 №530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" статтю 84 КЗпП України доповнено частиною четвертою такого змісту: "У разі встановлення Кабінетом Міністрів України карантину відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" термін перебування у відпустці без збереження заробітної плати на період карантину не включається у загальний термін, встановлений частиною другою цієї статті".

Аналогічні положення містяться у статті 26 Закону України "Про відпустки".

Суд враховує, що карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 (постанова Уряду від 11.03.2020 №211) та закінчився 30.06.2023 (постанова Уряду від 27.06.2023 №651).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що до спеціального стажу роботи позивача мають бути зараховані періоди перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати: з 21.08.2010 по 22.08.2010, з 09.04.2011 по 10.04.2011, з 28.11.2011 по 30.11.2011, 03.02.2012, 08.02.2012, 04.09.2012, 26.09.2012, 24.01.2013, з 29.03.2022 по 02.04.2022 та з 08.04.2022 по 24.05.2022.

Також до спеціального стажу роботи позивача належить зарахувати один місяць з періодів перебування у простої з 01.04.2020 по 09.04.2020 та з 16.05.2020 по 12.07.2020.

Щодо зарахування до спеціального стажу роботи прогулу 28.08.2019 та неявки на роботу з невстановленої причини 03.04.2022, суд зазначає, що чинне законодавство не містить положень про можливість зарахування до стажу роботи (у т.ч., спеціального) прогулу, внаслідок чого підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Суд також враховує, що за змістом розрахунку стажу до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 (прохідник підземний з повним робочим днем у шахті) зараховано період перебування позивача у додатковій відпустці у зв`язку з навчанням з 02.02.2015 по 16.02.2015, з 12.01.2016 по 23.01.2016 та з 11.01.2017 по 30.01.2017 /а.с. 47, у т.ч. зі звороту/.

Також до спеціального стажу роботи позивача зарахований період з 24.02.2022 по 26.02.2022 /а.с. 47, зі звороту/.

Тож підстав для задоволення позову у відповідній частині немає, оскільки право позивача не порушене.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Суд також враховує, що суб`єкт владних повноважень у рішенні про відмову у задоволенні певного прохання особи, як-то про призначення пенсії, має наводити всі без винятку підстави для такої відмови.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд акцентує увагу на тому, що рішення ГУПФ України в Полтавській області від 16.09.2024 №71, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, взагалі не містить обґрунтувань, з яких підстав до спеціального стажу роботи позивача не зараховані вищеописані періоди перебування у навчальних відпустках, відпустках без збереження заробітної плати та простою.

Суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення ГУПФ України в Полтавській області від 16.09.2024 №71, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Крім того, зважаючи на підтвердження фактів правомірності перебування позивача у навчальних відпустках, відпустках без збереження заробітної плати та простою, суд, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 (прохідник підземний з повним робочим днем у шахті) періоди перебування у додаткових відпустках у зв`язку з навчанням з 07.09.2015 по 13.09.2015, з 25.01.2016 по 31.01.2016; перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 21.08.2010 по 22.08.2010, з 09.04.2011 по 10.04.2011, з 28.11.2011 по 30.11.2011, 03.02.2012, 08.02.2012, 24.09.2012, 26.09.2012, 24.01.2013, з 29.03.2022 по 02.04.2022 та з 08.04.2022 по 24.05.2022; один місяць з періоду перебування у простої за період з 01.04.2020 по 09.04.2020 та з 16.05.2020 по 12.07.2020.

Визначаючись щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV суд враховує, що єдиною умовою для призначення пенсії за віком з підстави, передбаченої зазначеною нормою, законодавець передбачив наявність в особи стажу роботи на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, - не менше 25 років, а для працівників провідних професій (зокрема, прохідників) - не менше 20 років.

Суд зауважує, що перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку визначений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років".

Приписами частини п`ятої статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що при визначенні права на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 №1931-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"" Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

На виконання постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 №1931-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"" Міністерством соціального забезпечення України надано роз`яснення від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"".

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення" працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 №8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

У листі від 02.10.2018 №19997/0/2-18, адресованому Пенсійному фонду України, Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення".

Листом Міністерства соціальної політики України від 12.09.2018 №1209-27 роз`яснено, що до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховують роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8.

Суд зазначає, що статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням №8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі №200/1009/24.

Отож періоди роботи позивача за списком №1 та на посадах, віднесених до підземних робіт, підлягають взаємному зарахуванню.

Водночас суд зауважує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

У спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.09.2024 про призначення пенсії за віком на підставі приписів пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, визначено ГУПФ України в Полтавській області, а тому саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

З огляду на те, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах належним чином не дослідив всю сукупність наданих позивачем документів, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 25, 26/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення ГУПФ України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та спір носив немайновий характер, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача зі сплати судового збору у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Полтавській області.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.09.2024 №71 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 періоди перебування у додаткових відпустках у зв`язку з навчанням з 07.09.2015 по 13.09.2015, з 25.01.2016 по 31.01.2016; перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 21.08.2010 по 22.08.2010, з 09.04.2011 по 10.04.2011, з 28.11.2011 по 30.11.2011, 03.02.2012, 08.02.2012, 24.09.2012, 26.09.2012, 24.01.2013, з 29.03.2022 по 02.04.2022 та з 08.04.2022 по 24.05.2022; один місяць з періоду перебування у простої за період з 01.04.2020 по 09.04.2020 та з 16.05.2020 по 12.07.2020 до спеціального стажу роботи (прохідник підземний з повним робочим днем у шахті), що дає право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13967927; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА