Справа № 607/24068/24
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 Справа №607/24068/24 Провадження №2-а/607/48/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

за участю:

представника позивача Капця О.Г., адвоката Сарахмана В.М.,

представника відповідача УПП в Тернопільській області Лобач М.В.,

свідка ОСОБА_1 ,

свідка ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сарахман Василь Михайлович, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА №3378027 від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення та

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

07 листопада 2024 року представник ОСОБА_3 адвокат Сарахман В.М. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області) про скасування постанови інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області Коваля А.В. серії ЕНА № 3378027 від 31 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с. 2 4, 16 18).

В обґрунтування позовних вимог представник Капця О.Г. зазначив, що вказана у постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки 31 жовтня 2024 року, перебуваючи в автомобілі, який стояв в дворі будинку по вул. Тарнавського, 5, в м. Тернопіль, до ОСОБА_3 підійшли працівники патрульної поліції, які попросили його пред`явити документи на автомобіль «Volkswagen Touareg» та посвідчення водія. Адвокат посилається на те, що оскільки документи знаходились в квартирі за вказаною адресою, то позивач із собою їх не брав так як їхати вказаним автомобілем нікуди не планував та надав працівникам поліції свій закордонний паспорт для встановлення особи, який знаходився в автомобілі. Утім, працівниками поліції була винесена оскаржувана постанова. На думку представника позивача, підстав для складення постанови у працівників поліції не було, адже Капця О.Г. не порушував п.2.1.а., 2.1.б., 2.1.г. ПДР України, оскільки адміністративна відповідальність за статтею 126 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом (далі ТЗ), якщо водій не пред`явив або не передав для перевірки відповідних документів лише у випадках, передбачених законодавством України. Ураховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 не керував ТЗ, а лише знаходився у ньому, дії інспектора є протиправними, а оскаржувана постанова незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з УПП в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві відповідач звернув увагу суду, що позивач 31 жовтня 2024 року о 02 год. 57 хв. в м. Тернополі по вул. Генерала Тарнавського, 51, керував ТЗ марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому, не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП.

Також вказав, що матеріалами відеофіксації, зафіксовано факт руху ТЗ, яким керував ОСОБА_3 ; відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки, а саме: не виконання вимог комендантської години. З огляду на те, що ОСОБА_3 у той момент був водієм ТЗ зупинку здійснено на підставі пункту 7 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», про що його було повідомлено та озвучено законну вимогу про пред`явлення документів, у відповідності до п.2.1.а. ПДР України. Так як позивач не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, йому було повідомлено про існування відповідальності за такі дії, а саме за частиною першою статті 126 КУпАП.

Крім того, у відзиві зазначено, що інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог статей 245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи (а.с.26 28).

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у цій адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.20).

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Сарахман В.М. в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача УПП в Тернопільській області Лобач М.В. просила у задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав викладених у відзиві. Крім того, нею було звернуто у вагу суду на те, що факт керування позивачем ТЗ встановлено Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року (справа №607/24151/24), яка залишена без змін Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року.

У судове засідання було викликано свідків екіпаж патрульної поліції, який здійснював складання відповідних адміністративних матеріалів та винесення оскаржуваної постанови.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 вказав, що 31 жовтня 2024 року здійснював патрулювання ввіреної йому території в м. Тернопіль. У період дії на території міста комендантської години було помічено рух ТЗ білого кольору «Volkswagen Touareg». Після зупинки ТЗ було виявлено водія ТЗ «Volkswagen Touareg» ОСОБА_3 . Водій не надав посвідченні водія відповідної категорії, а тому особу було з`ясовано за пред`явленим закордонним паспортом. ОСОБА_1 наголосив, що патрульними було зафіксованого рух ТЗ та, що проміжок між рухом ТЗ та його зупинкою дає можливість стверджувати, що саме позивач був за його кермом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що здійснюючи патрулювання території в м. Тернопіль у період дії комендантської години по вул. Тарнавського в м. Тернопіль побачив рух ТЗ «Volkswagen Touareg». Цей автомобіль було зупинено; на водійському місці перебував ОСОБА_3 (особу було подальшому з`ясовано за допомогою закордонного паспорта), на передньому пасажирському сидінні перебувала особа жіночої статі. У подальшому на ОСОБА_3 було складено відповідні адміністративні матеріали та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3378027 від 31 жовтня 2024 року встановлено, що 31 жовтня 2024 року о 02 год. 57 хв. в м. Тернопіль, вул. Генерала Тарнавського, 5, водій керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а. ПДР України керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП (а.с. 5,6).

Досліджені в судовому засіданні відеозаписи з автореєстратора «IMG_6278», та нагрудних камер 477448, 474480 «part_00000_export-g18mk», «part_00001_export-g18mk», якими встановлено факт керування транспортним засобом «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, водієм якого був ОСОБА_3 (а.с. 32).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга); кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина шоста).

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення має бути доведена у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема й щодо проступків, передбачених частиною першою статті 126 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вказано у статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Як вказано у частині четвертій статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною першою статті 276 КУпАП, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII. Відповідно до статті 1 цього Закону він регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України) правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3. ПДР України); кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4. ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5. ПДР України).

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1.а., 2.1.б., 2.1. ґ. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

За п. 2.4.а. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України.

Отже, відсутність у водія посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії виключає його право на керування транспортним засобом. З цього слідує, посвідчення водія на право керування транспортним засобом може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом, а вищезазначені норми встановлюють повноваження працівника поліції щодо перевірки вказаних документів.

Статтею 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з пунктом 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395) постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частиною першою статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач 31.10.2024 на місці вчинення правопорушення постановив оскаржувану постанову. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені статтею 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу, що в якості обґрунтування протиправності дій відповідача позивач головним чином посилається на те, що відсутність документів (посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб тощо) обумовлена тим, що він не здійснював керування ТЗ, а лише знаходився у ньому (а.с. 3) й відповідно у нього не виникло обов`язку мати при собі запитувані документи та пред`являти їх на вимогу поліцейських. Проте таке твердження не відповідає матеріалам справи.

Так, відповідно до відеозаписів із нагрудних камер 477448, 474480, позивач не заперечує факту відсутності у нього документів, зазначених у пункті 2.1. ПДР України, проте й не наголошує на тому, що він не керував ТЗ. Зміст діалогів поліцейських з ОСОБА_3 та пасажиром автомобіля «Volkswagen Touareg» не дає підстав для висновку, що під час оформлення матеріалів, позивач або пасажир автомобіля звертали увагу на те, що особа, яку притягують до відповідальності, не керувала ТЗ.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дали свідчення, що «Volkswagen Touareg» рухався вул. Тарнавського в м. Тернопіль, а безпосередньо після зупинки ТЗ на місці водія перебував саме позивач.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача УПП в Тернопільській області Лобач М.В. звернула увагу суду на той факт, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, про що свідчить Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року, справа № 607/24151/24, яка залишена без змін Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року. У цих судових рішеннях перевірявся факт керування позивачем відповідним ТЗ.

Так, цими постановами встановлено, зокрема, що на відеозаписі із автореєстратора транспортного засобу працівників поліції, зафіксовано автомобіль Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , з ввімкненими задніми ліхтарями, який знаходиться в дворі будинку, та до якого підійшли працівники поліції; на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, зафіксовано: виявлення ОСОБА_3 за кермом переднього водійського сидіння автомобіля з включеним двигуном; на запитання поліцейського, ОСОБА_3 не зміг адекватно пояснити причину перебування у транспортному засобі приблизно о 03:00; озвучення причини зупинки транспортного засобу, а саме порушення комендантської години; на запитання поліцейського: «звідки їхали?», Капця О.Г. відповів: «переїжджали звідти сюди до хати, через дорогу»; пасажир, яка перебувала у транспортному засобі Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , під час його зупинки, пояснила поліцейським, що вони з ОСОБА_3 спочатку через дорогу стояли біля магазину «Артеміда», теперішня назва «Домашній», а потім переїхали через дорогу, де вона живе; на запитання поліцейського: «нащо їхали?», остання відповіла: «бо треба машину»

(01:38:19-01:38:44 запису відеофрагменту «part_00000_export_g18mk» на диску); окрім того, пасажир транспортного засобу Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , пояснила поліцейським наступне: «ми переїхали через дорогу від «Артеміди», ви ж бачили звідки ми їхали, ви ж стояли там» (01:41:37 запису відеофрагменту «part_00000_export_g18mk» на диску). Таким чином, факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , підтверджено, серед іншого, відеозаписом з нагрудних відеокамер поліцейських, на якому зафіксована розмова ОСОБА_3 та пасажира його автомобіля із працівниками поліції. Так, пасажир вказаного автомобіля детально пояснила останнім, як вони з ОСОБА_3 перетинали дорогу транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , та як їх бачили працівники поліції, які стояли біля магазину, а потім слідували за ними. Після чого, підійшовши до вказаного транспортного засобу із ще ввімкненим двигуном, поліцейські виявили ОСОБА_3 за кермом автомобіля. Окрім того, впродовж усього відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейських вбачається, як останні зверталися до Капця О.Г. «пане водій», на що Капця О.Г. не висловлював жодних заперечень з приводу такого звернення. Відтак характер його поведінки після зупинки транспортного засобу Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_1 , та в процесі спілкування з працівниками поліції свідчить про факт керування ним транспортним засобом.

Таким чином, оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши характер вчиненого правопорушення, дослідивши доводи позивача, доводи відповідача, переглянувши відеодокази, проаналізувавши постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року (справа № 607/24151/24), Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року, судом встановлено, що відповідач, постановив визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, іншими актами законодавства, зокрема з дотриманням вимог, встановлених КУпАП та Інструкцією № 1395.

Доводи, наведені позивачем у частині заперечення факту керування ТЗ, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини та практику цього Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом; проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. пункт 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року (заява № 21037/05); пункт 75 рішення у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року (заява № 29644/10); пункт 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15 лютого 2013 року (заява № 12167/04).

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 25 червня 2020 року (справа № 520/2261/19), визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

За правилами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області рядовим поліції Ковалем А.В. в повному обсязі були дотримані вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. З урахуванням зазначеного суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.

Позивачем з поданням адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Незгода позивача з фактом його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Мотиви позивача вказують на обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу, що позовна заява містить цитування статей КУпАП без посилання на фактичні і конкретні обставини, доводи є здебільшого узагальненими і формальними, позивач посилається лише на загальні положення та допущенні працівниками патрульної поліції порушення при оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема стосовно невстановлення факту керування ТЗ.

Зважаючи на наведене, суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3378027 від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП є законною. Тож суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих, в розумінні діючого законодавства, доказів щодо спростування вчинення ним інкримінованого йому правопорушення, а також стосовно протиправності дій (бездіяльності) працівників поліції, які ухвалювали оскаржувану постанову. За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно вказаного правила, судові витрати поверненню не підлягають.

На підставі статей 7, 9, 122, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 20, 70, 72 77, 79, 122, 139, 241 246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сарахман Василь Михайлович, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА №3378027 від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення відмовити.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3378027 від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 січня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , дійний до 21 квітня 2033 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Сарахман Василь Михайлович, адреса місця знаходження: м. Тернопіль, вул. Малишка, 42, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000396 від 24.10.2019.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяТ. І. Якімець