Справа № 400/7045/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7045/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення №73 від 12.06.2024р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком згідно ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ з 6.06.2024р. з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області врахувати довідки від 30.05.2024р. №8010/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №8009/09.01-06/09/1/24 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 6.06.2024р. вона звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу».

12.06.2024р. рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило у переведенні пенсії позивачці, посилаючись на те, що вона не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Позивачка вважає вказане рішення протиправним та незаконним, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 12.06.2024р. №73 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за іншим законом.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 6.06.2024р. з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області судовий збір у сумі 302,8грн. на користь ОСОБА_1 ..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області судовий збір у сумі 302,8грн. на користь ОСОБА_1 ..

Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди роботи позивачки з 4.07.2001р. по 26.05.2003р. та з 18.12.2008р. по 1.05.2016р. на посадах в органах місцевого самоврядування мають бути зараховані відповідно до Порядку №283. Крім того, судом зазначено, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 після 1.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Оскільки позивачкою виконано всі вищевказані вимоги, вона має право на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про держану службу» №889. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачки від 6.06.2024р. з урахуванням висновків суду

Щодо вимоги про зобов`язання врахувати довідки від 30.05.2024р. №8010/09.01-06/09/1/24 і №8009/09.01-06/09/1/24 суд вказав, що вони є передчасними та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак помилково зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області розглянути повторно заяву позивачки, оскільки рішення про відмову у перерахунку пенсії приймалось саме ГУ ПФУ в Донецькій області.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 6.05.2021р. отримує пенсію за віком, призначену на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

6.06.2024р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перехід на пенсію згідно із ЗУ «Про державну службу» (а.с.107-108).

12.06.2024р. ГУ ПФУ в Донецькій області своїм рішенням відмовило у переведенні на пенсію за іншим законом, оскільки станом на 1.05.2016р. заявниця має стаж державної служби менше 10 років, а саме 8 років 9 місяців 19 днів. Відповідач не врахував до стажу державної служби періоди роботи позивача з 4.07.2001р. по 26.05.2003р. та з 18.12.2008р. по 1.05.2016р. на посаді спеціаліста посадової особи місцевого самоврядування.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи діють лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII (далі Закон №889-VIII), п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п.10 Розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що після 1 травня 2016р. (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Механізм обчислення стажу державної служби згідно з вказаним законом визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016р. №229 (далі - Порядок №229).

Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VІІ чинними були ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ (втратив чинність крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) та Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою КМУ від 3.05.1994р. №283 (далі - Порядок №283).

У пункті 2 Порядку 283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 23.04.2004р. призначено на посаду головного спеціаліста по оплаті праці та нормуванню у відділ праці Корабельного райвиконкому м.Миколаєва (перейменовано в Управління праці та соціального захисту населення Корабельного району з 19.07.2002р.) та 26.05.2003р. звільнена по переводу в інформаційно-аналітичний центр головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації.

18.12.2008р. позивачка призначена на посаду головного спеціаліста сектору по реєстрації колективних договорів відділу трудових відносин управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення.

У подальшому, 12.05.2009р. призначена на посаду заступника начальника відділу трудових відносин управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення (з 6.09.2011р. - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради).

19.10.2018р. позивачку переведено за її згоди на посаду головного спеціаліста відділу з питань регулювання трудових відносин управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

6.04.2021р. переведена на посаду головного спеціаліста відділу кадрів Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (а.с.78-86).

Згідно з п.4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що спірний період з 4.07.2001р. по 26.05.2003р. та з 18.12.2008р. по 1.05.2016р. підлягає до зарахування у стаж державної служби позивачки.

Відтак, звертаючись до пенсійного органу із заявою про переведення із пенсії за віком на пенсію за віком згідно із Законом №889-VII ОСОБА_1 було дотримано всіх умов, визначених законодавством, зокрема, її вік становить 63 роки, станом на 1.05.2016р. мала стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців більше 10 років та займала посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, що в свою чергу, дає їй право на переведення на пенсію згідно із Законом №889-VII.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 12.06.2024р. №73 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 6.06.2024р. з урахуванням висновків суду, то колегія суддів зауважує, що спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяв приймалось ГУ ПФУ в Донецькій області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявниці, а тому повторний розгляд заяви ОСОБА_1 має здійснювати саме ГУ ПФУ в Донецькій області.

Відтак, судова колегія зазначає, шо суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області, у зв`язку із чим резолютивна частина рішення суду підлягає зміні з урахуванням вказаних висновків.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,317,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024р. змінити, виклавши в такій редакції:

«Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 6.06.2024р. з урахуванням висновків суду.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко