Справа № 420/28075/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28075/24

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 27.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 у справі №420/28075/24 про залишення адміністративного позову без розгляду

У С Т А Н О В И В:

08.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.03.2022 максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , установленого для осіб, які втратили працездатність, та невиплати пенсії у повному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2022 виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,14, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без застосування обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням проведених раніше виплат.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

У подальшому встановивши, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає приписам п.5 ч.5 ст.160 КАС України, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 позов ОСОБА_1 залишено без руху, встановивши позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Зокрема, приймаючи такий судовий акт окружний адміністративний суд вказав про необхідність подання ОСОБА_2 до суду першої інстанції доказів про обмеження з 01.03.2022 його пенсії максимальним розміром.

04.11.2024 ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду скеровано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

У такому зверненні позивач вказував, що порушення органом Пенсійного фонду його прав під час проведення перерахунку пенсії підтверджується розрахунком на доплату (додаток 4 до позовної заяви), згідно із яким підлягало виплаті за лютий 2022 року 19340грн., підлягало виплаті за березень 19340грн. Водночас, розмір пенсії повинен був збільшитись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118. Також, позивач акцентував увагу на тому, що ухвалою суду від 10.09.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витребувано копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Однак, відповідачем витребуваних судом доказів не надав. До того ж, позивач зазначав, що орган Пенсійного фонду і йому не надає таких доказів. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 було викладено прохання витребувати у відповідача протокол перерахунку пенсії станом на 01.03.2022, проведеного на виконання рішення суду у справі №420/29364/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Після продовження строку на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду жодного звернення не подавалось.

У зв`язку з тим, що недоліки позовної заяви усунуто не було, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 , відповідно до приписів ч.15 ст.151 КАС України, залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 про залишення позовної заяви без розгляду ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що з березня 2022 року орган Пенсійного фонду не в повному обсязі виплачує йому пенсію. При цьому, на думку скаржника, ним цілком достатньо подано доказів на підтвердження позовних вимог. Також, ОСОБА_1 зазначає, що судом витребовувались від відповідача докази, однак останнім вимови відповідного судового рішення не виконано. Крім того, на виконання вимог ухвали від 31.10.2024 позивачем до суду першої інстанції подано заяву, у якій викладено власні доводи стосовно подання доказів, а також викладено клопотання відносно необхідності їх витребування від суб`єкта владних повноважень.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 пенсію за вислугу років призначено відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 420/29364/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Уважаючи, що з 01.03.2022 ОСОБА_5 має право на отримання виплати пенсії з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без застосування обмеження максимальним розміром пенсії, останній звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи позовну заяву ОСОБА_1 на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо (частина 5 статті 161 КАС України).

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 77 КАС України визначено обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, відповідно до частини 1 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України чітко визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частин 4-6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частин 1-3 статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху слугувало те, що в матеріалах справи немає доказів на підтвердження обмеження з 01.03.2022 пенсії позивача максимальним розміром.

При цьому, виходячи із вимог статті 9 КАС України, колегія суддів зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 вказаної статті). Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина 4 процесуальної норми).

Аналізуючи положення частини 4 статті 161 КАС України, у позивача наявний обов`язок додавати до позовної заяви лише ті докази, які є наявні в такого учасника справи, а у взаємозв`язку із частиною 5 вказаної статті, у разі відсутності відповідних доказів, позивач вправі заявити відповідне клопотання про їх витребування судом.

Поряд з цим, саме на суб`єкта владних повноважень законодавець поклав обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина 2 статті 77 КАС України).

Як убачається із матеріалів справи, подаючи заяву про усунення недоліків, представником позивача було чітко зазначено, що доданий до позовної заяви розрахунок на доплату є цілком достатнім доказом, який підтверджує порушення його прав. У такій заяві також зазначено, що орган Пенсійного фонду позивачу не надає документів, які знаходяться в його пенсійній справі, а тому останнім було викладено клопотання витребувати у відповідача відповідний протокол перерахунку пенсії.

Однак, таке клопотання судом першої інстанції залишено поза увагою та не розглянуто.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка вважає свої права, свободи чи інтереси порушеними, і яка, у зв`язку з цим, звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Законом не передбачено вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписано щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 27.10.2021 у справі №9901/337/21, від 03.06.2021 у справі №9901/41/21, від 06.05.2020 у справі №9901/42/20, від 26.02.2020 у справі №520/12042/18.

Із змісту позовної заяви вбачається, що на виконання приписів пункту 5 частини 5 статті 160, частини 4 статті 161 КАС України позивачем викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також надано до суду відповідні докази, виходячи із їх наявності у позивача. На виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, до суду було подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначалося, що докази на підтвердження обмеження з 01.03.2022 пенсії позивача максимальним розміром знаходяться у відповідача.

Особливості дослідження доказів, результатом чого є їх оцінка судом, визначені у статтях 210, 211 КАС України, а суд не може в повній мірі оцінювати клопотання про витребування доказів крізь призму дотримання вимог статті 80 КАС України саме на стадії вирішення питання про прийнятність позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Отже, лише після відкриття провадження у справі і дослідження усіх поданих сторонами доказів, свобода у поданні яких є складовою принципу змагальності сторін, суд з`ясовує чи підтверджується позиція позивача належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, що передбачено статтями 73, 74, 75, 76 КАС України.

Більше того, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, можуть бути долучені і на пізнішій стадії процесу, а не лише на стадії вирішення питання відкриття провадження в справі.

Частини 1-2 статті 55 Конституції України регламентують, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Суд апеляційної інстанції враховує, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненні особи до суду. Проте, згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення адміністративного позову без розгляду з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо неусунення недоліків позовної заяви та залишення позовної заяви без розгляду не відповідають вимогам процесуального закону, є помилковими та такими, що зроблені внаслідок надто формального тлумачення норм КАС України.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів установлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Означене, з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 у справі №420/28075/24 про залишення адміністративного позову без розгляду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 44, 171, 160, 161, 292, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 у справі №420/28075/24 про залишення адміністративного позову без розгляду - скасувати.

Справу №420/28075/24 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов