Справа № 460/15381/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2025 року м. Рівне №460/15381/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - відповідач), в які позивач просив суд визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 18.10.2024 №501/26/496, у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язання звільнити з військової служби у запас майора ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.10.2024 він звернувся з рапортом до відповідача, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Даний рапорт обґрунтовано тим, що він є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за його дідом, який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду, оскільки його дружина також є особою з інвалідністю 2 групи, а син живе та працює закордоном без наміру повертатися на територію України. Зазначив, що проходити службу у військовому у складі Збройних Сил України не бажає. Позивач вказує, що до рапорту ним долучено усі докази, що підтверджують факт існування обставин, що дають йому право на звільнення з військової служби. Натомість, на думку останнього, відповідач протиправно відмовив у звільненні з військової служби.

Ухвалою суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні повністю. На обґрунтування своїх заперечень вказав, що службовим листом військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 №501/26/496 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду рапорту йому було відмовлено у звільненні з військової служби, оскільки надані ним документи не підтверджують заявлених сімейних обставин, які згідно з чинним законодавством можуть бути підставою для звільнення з військової служби. Зокрема, не додано один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Окрім того, з наданих документів було встановлено, що у ОСОБА_2 є син ОСОБА_3 , 1971 р.н., який живе та працює закордоном. Відповідач, при цьому, з посиланням на положення статті 51 Конституції України, статті 202 Сімейного кодексу України, вказує про наявний у сина обов`язок утримувати свого батька.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з витягом з наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 20.05.2024 №141 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 27 березня 2024 року №166 на посаду офіцера відділу військової розвідки розвідувального управління штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 20 травня 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі інші види забезпечення - у військову частину НОМЕР_3 .

16.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до начальника розвідувального управління штабу військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотання перед вищим командуванням про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту позивачем було додано такі документи: нотаріально засвідчена копія витягу з постанови ЛКК № 646 від 17.06.2024, нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 284717 від 05.02.2024, нотаріально засвідчена копія висновку № 646 від 17.06.2024, нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 та РНОКПП, нотаріально засвідчена копія витягу з постанови ЛКК № 645 від 17.06.2024, нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 284946 від 10.04.2024, нотаріально засвідчена копія висновку № 645 від 17.06.2024, нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_4 № НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 , нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_4 та РНОКПП, нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_3 , нотаріально засвідчена копія закордонного паспорта ОСОБА_3 № НОМЕР_8 з відміткою про виїзд, нотаріально засвідчена копія дозволу на проживання у Словацькій Республіці ОСОБА_3 НОМЕР_9 , інформаційна довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 07-03-15/714 від 26.04.2024, акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи від 13.07.2024, акт 63 про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 09.08.2024, нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 , нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_10 від 08.04.2004, нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_11 від 31.07.1997, оригінал заяви від 13.08.2024 від ОСОБА_2 про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані його утримувати та відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ним постійний догляд, оригінал заяви від 06.08.2024 від ОСОБА_3 про відмову та неможливість здійснення постійного догляду за батьками.

За результатами розгляду рапорту позивача від 18.10.2024 відповідачем фактично відмовлено у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Така відмова оформлена листом від 18.10.2024 №501/26/496.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачено статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу, абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII передбачено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція).

Пункт 5 Додатку 19 до Інструкції № 170 встановлює, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

На виконання п. 1 Розділу ІІІ Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (далі - Порядок № 189, у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066) при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК.

Пункти 3 та 4 розділу ІІІ Порядку № 189 встановлює, що до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»;

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі - Наказ № 407).

На виконання п. 4 Наказу № 407 Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Згідно із п. 7 Наказу № 407 у пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Пункт 9 Наказу № 407 встановлює, що Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Отже, медико-соціальна експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо визначення осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування та потребують постійного стороннього догляду, то такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

ОСОБА_2 є дідом (по лінії батька) позивача - ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 07-03-15/714 від 26.04.2024 ОСОБА_2 та його онук - ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за такою адресою також зареєстровані ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_2 , а також його син - ОСОБА_3 .

Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 13.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які для позивача є членами сім`ї другого ступеня (дід та баба).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи пожиттєво, а також потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 284717 від 05.02.2024, витягом з постанови лікарсько-консультативної комісії № 646 від 17.06.2024. Згідно із висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самобслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 646 від 17.06.2024. ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги, а саме отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Відповідно до Акту №63 про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 09.09.2024, встановлено факт здійснення догляду позивачем за ОСОБА_2 .

В свою чергу, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 284946 від 10.04.2024, витягом з постанови лікарсько консультативної комісії №645 від 17.06.2024 встановлено, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи пожиттєво, потребує постійного догляду, а отже не може здійснювати постійний догляд за чоловіком - ОСОБА_2 .

Наявними у матеріалах справи копією паспорту НОМЕР_8 , посвідки НОМЕР_9 , дозволу на проживання сукупно підтверджується, що син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , перебуває закордоном ( ОСОБА_5 ) з 2021 року.

Заявою від 06.08.2024 ОСОБА_3 зазначив про неможливість здійснення постійного догляду за своїми батьками у зв`язку з проживанням закордоном та перебуванням тут сім`ї, а саме - дружини та неповнолітньої дитини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що тривале перебування сина ОСОБА_2 закордоном свідчить про його сталу відсутність в Україні.

Саме через наявність таких сімейних обставин ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом від 16.10.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232

На обґрунтування своїх заперечень вказав, що службовим листом військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2024 №501/26/496 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду рапорту йому було відмовлено у звільненні з військової служби, оскільки надані ним документи не підтверджують заявлених сімейних обставин, які згідно з чинним законодавством можуть бути підставою для звільнення з військової служби. Так, у відповіді на рапорт позивача військова частина НОМЕР_1 листом від 18.10.2024 №501/26/496 вказала на відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки надані документи не підтверджують заявлених сімейних обставин, які згідно з чинним законодавством можуть бути підставою для звільнення з військової служби.

Суд хоче звернути увагу відповідача на те, що окрім позивача відсутні інші особи, які б могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_1 , оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи та сама потребує постійного догляду, а син на постійній основі перебуває закордоном без наміру повернутися.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах даної судової справи доказами підтверджується необхідність та факт постійного догляду ОСОБА_1 за своїм дідом ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та членом сім`ї другого ступеня споріднення по відношенню до позивача, і, при цьому, відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які самі не потребують постійного догляду.

Дотримання законодавчо визначеної процедури подання рапорту та доданих до нього документів, небажання продовжувати військову службу, наявність необхідності постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи та членом сім`ї другого ступеня споріднення по відношенню до позивача, і, при цьому, відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які самі не потребують постійного догляду, свідчить про протиправну відмову Військової частини НОМЕР_1 , оформленої листом від 18.10.2024 №501/26/496, у звільненні з військової служби з підстав, визначених підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Як наслідок, належним способом судового захисту прав та інтересів позивача буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити з військової служби у запас ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов належить до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 18.10.2024 №501/26/496, у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби у запас ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_12 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_13 )

Повний текст рішення складений 22.01.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО