Справа № 522/23456/24
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Одеси адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31 грудня 2024 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № юр/32589 від 15.12.2024 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 грудня 2024 року солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у відношенні Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № юр/31508 від 03.12.2024 року.

15 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 у відношенні Позивача було прийнято постанову № юр/32589 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Позивач вважає Постанову незаконною, оскільки при її складанні були порушенні норми матеріального та процесуального права, відсутня подія та склад правопорушення. Зокрема, порушення Відповідачем норм процесуального права Позивач вбачає в тому, що під час винесення постанови та розгляду справи не було надано можливості позивачу в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд протоколу і його було розглянуто без його участі.

Також, зазначає, що з оскаржуваної Постанови № юр/ 32589 від 15.12.2024року наявність правопорушення встановлено Актом про сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023р. (який позивачем не підписаний, а має підпис дружини позивача з поясненням відсутності мене в Одесі). У зв`язку з чим, вважає, що припускаючи наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності можливо зробити висновок що правопорушення відбулося у березні 2023року.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, якщо вони погіршують становище особи. Частина 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період, була введена в дію лише 19 травня 2024 року. Таким чином, застосування цієї норми до подій, які відбулися у 2023 році, є незаконним.

Також, вважає, що Постанова № юр/ 32589 від 15.12.2024 року винесена поза межами встановленого законодавством строку для притягнення до адміністративної відповідальності у разі скоєння правопорушень передбачених статтями 210. 210'1 КУпАП.

Порушення Відповідачем норм матеріального права Позивач вбачає в тому, що у Протоколі № юр/31508 від 03.12.2024р. а саме на стор.2 протоколу у розділі Суть адміністративного , правопорушення. зазначено іншу особу, а саме: «виявлено що, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , у порушення вимог абз.1 п.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Актом про сповіщення щодо . необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023р.» . В самій же оскаржуваній Постанові № юр/ 32589 від 15.12.2024року, вказано на стор.2 «...., що громадянин ОСОБА_5 скоїв Адміністративне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП».

У позові зазначає, що досліджуючи Акт про сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023р. (на який посилається Протокол № юр/31508 від 03.12.2024р. та Постанова № юр/ 32589 від 15.12.2024року), вбачається, що сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував особисто, так як у цей час знаходився в с. Борщівка Лановецького р-ну Тернопільський області, про що було зазначено в Акті його дружиною яка його і підписала.

Таким чином приймаючи до уваги наведене, вважає, що відсутня подія адміністративного правопорушення та вина у його вчиненні, яка не підтверджена належними доказами, а Постанова № юр/ 32589 від 15.12.2024року є не законною і не обґрунтованою, базується на припущеннях та неперевірених фактах і підлягає скасуванню.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеса Абухіну Р.Д.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.01.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.01.2025 року.

У судове засідання позивач та його представник з`явились. Позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом встановлено, що 15 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було прийнято постанову № юр/32589 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у якій встановлено: «03» грудня 2024 у, о 17 год. 30 хв. в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану та проведення мобілізації. при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, шо, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , у порушення вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, не з`явився за викликом, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Актом про сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023 року.

Як вбачається з оскаржуваної Постанови № юр/ 32589 від 15.12.2024 року наявність правопорушення встановлено Актом про сповіщення щодо необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023р. Вказаний Акт позивачем не підписаний, а має підпис ОСОБА_6 , тобто не самим позивачем.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, якщо вони погіршують становище особи. Частина 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період, була введена в дію лише 19 травня 2024 року. Таким чином, застосування цієї норми до подій, які відбулися у 2023 році, є неправомірним.

Відповідно до 4.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, позивач в разі наявності в 2023 році в його діях складу адміністративного правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв в редакції до 19 травня 2024 р., і відповідно стягнення штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч)грн. є також неправомірним.

Відповідно до ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210.210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з Протоколу № юр/31508 від 03.12.2024р. та оскаржуваної Постанови № юр/ 32589 від 15.12.2024р правопорушення яке інкримінується сталося у березні 2023року.

Таким чином Постанова № юр/32589 від 15.12.2024 року винесена поза межами встановленого законодавством строку для притягнення до адміністративної відповідальності у разі скоєння правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Також, при досліджені змісту адміністративного Протоколу № юр/31508 від 03.12.2024р., за наслідком складення якого, було прийнято постанову про адміністративне правопорушення, а саме на стор.2 протоколу у розділі Суть адміністративного, правопорушення вбачається наступне: «виявлено що, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , у порушення вимог абз.1 п.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Актом про сповіщення щодо . необхідності явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2023р.».

В самій же оскаржуваній Постанові № юр/ 32589 від 15.12.2024року, вказано на стор.2 «...., що громадянин ОСОБА_5 скоїв Адміністративне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП».

Таким чином, вказані розбіжності у зазначенні осіб у протоколі про адміністративне правопорушення та самій постанові про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлюють зробити висновок, про належність та допустимість вказаних доказів.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноважена на те особа повинна встановити склад адміністративного правопорушення.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Також, із Протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що його було складено у присутності ОСОБА_1 , а також , те, що його копію було вручено останньому.

Натомість, копію оскаржуваної Постанови було отримано Позивачем 26 грудня 2024 року.

Зокрема, в матеріалах справи міститься копія постанови по справі про адміністративне правопорушення № юр/32589 від 15.12.2024 року із відміткою про дату отримання її позивачем 26 грудня 2024 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження законності винесення спірної постанови суду не надав, правом надання відзиву не скористався, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення Позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення, у строки встановлені судом не надав відзив на позовну заяву.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів вчинення позивачем правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення Відповідачем не надано.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення Позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, Відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно Позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. ст. 9, 210-1, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № юр/32589 за справою про адміністарвтине правопорушення від 15.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністратвиної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 січня 2025 року.

Суддя Р. Д. Абухін

15.01.25