Справа № 320/8859/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року №320/8859/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на захист своїх інтересів та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на захист своїх інтересів та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 (далі позивачі) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якій позивачі просять суд:

1) визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (відповідь №К-12/6/80.3213- 22/80.3213.9/15-22 від 16.11.2022) щодо відмови в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, а також відмови в здійснити особливу відмітку у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з зазначенням відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів даних про дітей, групу крові і резус-фактор, відповідно до Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

2) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, здійснити особливу відмітку у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з зазначенням відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів даних про дітей, групу крові і резус- фактор, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

3) визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (відповідь №К-12/6/80.3213- 22/80.3213.9/15-22 від 16.11.2022) щодо відмови обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, а також відмови в здійснити особливу відмітку у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з зазначенням відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів даних про дітей, групу крові і резус-фактор, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

4) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, здійснити особливу відмітку у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з зазначенням відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з внесенням (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів даних про дітей, групу крові і резус- фактор, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

5) визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (відповідь №К-12/6/80.3213- 22/80.3213.9/15-22 від 16.11.2022) щодо відмови обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

6) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

7) визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (відповідь №К-12/6/80.3213- 22/80.3213.9/15-22 від 16.11.2022) щодо відмови обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХП, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон;

8) зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХП, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У зв`язку з непридатністю для користування паспортів громадянина України для виїду за кордон та необхідністю їх обміну, оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон іншого зразка (без безконтактного електронного носія) у листопаді 2022 року позивачі зверталися до Броварського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області та до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області з проханням щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Проте відповідачем було надано відмову в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з якими позивачі не згодні.

Позивачі вказують, що внаслідок таких дій органів Державної міграційної служби України позивачі не мають документа, що посвідчує їх особу, який би давав право на виїзд за кордон. Таким чином, відповідачем порушується право позивачів на вільне пересування, яке встановлено ст. 33 Конституції України, у т.ч право вільно залишати територію України, а також право на ім`я.

Зазначають, що позивачі не бажали та не бажають, щоб їх персональна інформація, зокрема, біометрична, відтворювалася на безконтактному електронному носієві, вмонтованому в паспорт для виїзду за кордон та взагалі передавалася до системи Єдиного державного демографічного реєстру, про що зазначено у заяві про обмін, оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що чинним законодавством не передбачено порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, та без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, оскільки прийняття документів для оформлення та видача таких паспортів з 20.12,2016, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1001 від 16.11.2016 припинено.

Крім того, станом на квітень 2023 року позивачі мали у користуванні закордонні паспорти громадянина України із безконтактним електронним носієм, що оформлено із застосуванням засобів Реєстру та не вказали дану інформацію у своїй позовній заяві до суду.

Позивачами подано відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

02.11.2022 позивачі звернулись до Броварського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, та до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області із заявою (вх. № К-12/6/80.3213-22) щодо обміну паспортів громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку з непридатністю для користування паспортів громадянина України для виїзду за кордон, без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі, без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, а також із здійсненням особливих відміток у паспортах громадянина України для виїзду за кордон батьків із зазначенням відомостей про неповнолітню дитину.

Листом від 16.11.2022 № К-12/6/80.3213-22/80.3213.9/15-22 (про розгляд звернення) відповідачем повідомлено позивачів, що паспорти громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , 6В 213032 на ім`я ОСОБА_1 , НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , 6В 213979 на ім`я ОСОБА_4 , які ви здали як непридатні до користування, внесені до ІП «Недійсні документи» та будуть знищені відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим повідомляється, що відповідно до частини другої етапі 15 та частини другої стані 22 Закону України № 5492-VІ Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 152, якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною четвертою цієї постанови визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20.12.2016 припиняється.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача позивачі і звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 (далі Закон № 5492-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI визначено, що термін безконтактний електронний носій вживається у значенні, як імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов`язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, це паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною третьою статті 13 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші визначені Законом документи містять безконтактний електронний носій.

Нормами частин першої, другої та п`ятої статті 15 Закону № 5492-VI встановлені вимоги до бланків документів та їх форми, а саме: бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІСАО) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Бланки документів, в які імплантовано безконтактний електронний носій для внесення персональних даних, біометричних даних, параметрів та іншої інформації про особу, повинні бути виконані багатокомпонентним захисним друком, містити символ електронного документа, інформацію про підприємство, на якому виготовлено бланк документа, зображення малого Державного Герба України.

Згідно з вимогами частин першої-четвертої, сьомої статті 22 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України не може мати більше двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягни шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягни шістнадцятирічного віку, - на 10 років. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних. До паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) тип документа; 4) код держави; 5) номер документа; 6) ім`я особи; 7) громадянство; 8) дата народження; 9) унікальний номер запису в Реєстрі; 10) стать; 11) місце народження; 12) дата видачі документа; 13) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 14) дата закінчення строку дії документа; 15) відцифрований образ обличчя особи; 16) відцифрований підпис особи; 17) дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).

Відповідно до частини другої статті 15 та частини другої статті 22 Закону № 5492-VI Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07.05.2014 № 152 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 №1001) «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною 4 вказаної Постанови визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20 грудня 2016 року припиняється; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 20 грудня 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пункту 12 частини першої, частини третьої, частини сьомої статті 7 Закону № 5492-VI до Реєстру вноситься, визначена частиною 1 цієї статті, інформація про особу, а саме: відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення, зокрема: паспорта громадянина України для виїзду за кордон). Інформація в Реєстрі зберігається для визначених цим Законом цілей. Порядок отримання, вилучення з Реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук встановлює Кабінет Міністрів України. Відцифровані відбитки пальців рук особи після внесення до безконтактного електронного носія та видачі документа особі вилучаються з Реєстру та знищуються. Шаблони відцифрованих відбитків пальців рук особи використовуються лише для цілей ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну передбачених цим Законом документів. Передача шаблонів відцифрованих відбитків пальців рук особи забороняється. Повноваження щодо отримання відцифрованих відбитків пальців рук та забезпечення їх захисту відповідно до законодавства покладається на уповноважених суб`єктів, передбачених пунктами 1, 2, 4-7 частини 1 статті 2 цього Закону. Відцифровані відбитки пальців рук особи отримуються після досягнення нею дванадцятирічного віку.

При цьому, відповідно до статті 8 Закону № 5492-VI внесена до Єдиного державного демографічного реєстру інформація є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.

Нормами статті 35 Конституції України передбачено право на свободу світогляду і віросповідання, але також визначено, що церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви; ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Стаття 68 Основного Закону України передбачає обов`язок кожного щодо неухильного додержання Конституції України та законів України.

Як зазначено у статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних.

Прийняття документів та оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі, без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричний даних з 20.12.2016 року припинено.

Таким чином, оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричний даних не передбачена законодавством України з 20.12.2016 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.06.2021 у справі №0240/3048/18-а, а також П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 02.06.2023 у справі № 420/2661/22.

Суд відхиляє доводи позивачів із посиланням на необхідність застосування до спірних правовідносин правової позиції наведені Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), оскільки правова позиція вкладена у вказаному рішенні стосується визнання протиправною відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, в той час як предметом розгляду цього спору є видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Також позивачами обґрунтовані позовні вимоги з посиланням на «Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», в редакції затвердженої постановою Верховної Ради України № 719-V від 23.07.2007. На думку позивачів, чинність вказаного нормативно-правового акту доводить можливість видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон без безконтактного електронного носія персональних даних та без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, з посиланням на те, що у пункті 5 цього Положення передбачено, що додаткова інформація (зокрема біометрична) про пред`явника паспорта, зміст якої визначається відповідно до законодавства, може відтворюватися на безконтактному електронному носієві, вмонтованому в паспорт. А отже на думку позивачів, біометрична інформація може і не відтворюватися на безконтактному електронному носієві, вмонтованому в паспорт.

Однак, суд звертає увагу, що статтею 13 Закону № 5492-VI передбачено паспорт громадянина України для виїзду за кордон лише з безконтактним електронним носієм прийнято пізніше.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини п`ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) від 3 жовтня 1997 року № 4-зп/1997, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. … Імператив надання дієвості принципові верховенства права (правовладдя) вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул. (абзац другий, речення перше абзацу п`ятого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою громадянки України щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213VIII від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020.

Таким чином, враховуючи вищевикладені юридичні позиції Конституційного Суду України з питання дії нормативно-правового акта в часі, відповідачі правомірно керувалися приписами Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Оцінюючи інші доводи позовної заяви суд зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.