Справа № 557/996/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 557/996/24 пров. № А/857/29642/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Березюка Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2024 року (головуючий суддя: Пацко Д.В., місце ухвалення селише Гоща) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 02.10.2024 звернувся до суду позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2198745 від 21.05.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.05.2024, поліцейським відділення поліції № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області винесено постанову серії ЕНА № 2198745 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою і винесена з порушенням його права та чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що судом першої інстанції не дотримано вимог законодавства, не встановлено фактичні обставини, які мають значення для справи. Крім цього, вирішуючи спір не вирішив питання про залучення чи заміну у справі відповідача на належного відповідача чи співвідповідача, яке могло бути проведено виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Щодо відсутності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП зазначає, що потрібно врахувати, що ОСОБА_1 дійсно не знав про те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 19.04.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності та позбавлений права керування транспортними засобами. Останньому стало відомо про таку обставину 21 травня 2024 року саме від працівників патрульної поліції відділення поліції № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Представник позивача, 13.01.2025 подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно постанови від 21.05.2024 року, близько 10 год 02 хв в селищі Гоща по вул. Незалежності, 45 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, згідно постанови Костопільського районного суду Рівненської області (постанова набрала законної сили 30.04.2024), чим порушив п. 2.1 а) ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогам суд виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідно зазначити наступне:

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

З наведеними вище положеннями Закону України «Про дорожній рух», кореспондується п.п. «а» п. 2.1. Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

З системного аналізу вказаних норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 4 ст. 126 КпАП України, відносяться до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, накладають адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів, однак не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 19.04.2024 у справі № 564/1062/24, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн, а також позбавлено права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 16.08.2024 у справі № 564/1062/24 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено і строк поновлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання позивача про необізнаність прийняття постанови Костопільського районного суду від 19.04.2024, якою його позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Оскільки згідно постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 19.04.2024 у справі № 564/1062/24, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленому законом порядку за адресою, яку вказав при складанні протоколу, а клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач був обізнаним про розгляд в судовому порядку, відносно нього, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повинен був усвідомлювати правові наслідки такого розгляду.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Щодо покликання позивача в апеляційній скарзі на залучення судом першої інстанції неналежного відповідача, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції, у розглядуваній справі є ГУНП в Рівненській області, від імені якого, зокрема, поліцейський відділення поліції № 5 Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області Ковальковський Віталій Анатолійович, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, ГУНП в Рівненській області, як суб`єкт владних повноважень, у процесуальному статусі відповідача до участі у розгляді цієї адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, оскільки у розглядуваній справі, належним відповідачем є ГУНП в Рівненській області, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цій справі позов заявлено до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, а отже з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції повноважень замінити відповідача, підстави для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача відсутні.

Однак, вказані обставини, не позбавляють позивача можливості, з метою захисту своїх прав, звернутися з позовом до суду до належного відповідача - ГУНП в Рівненській області

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 4 цієї статті передбачено, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при відмові у задоволенні позову, допустив помилкове застосування норм процесуального права, а тому оскаржене рішення, в частині мотивів відмови в задоволенні позову слід змінити.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 557/996/24 змінити в частині викладення мотивів відмови в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 23.01.25