Справа № 260/7510/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2025 рокум. Ужгород№ 260/7510/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці,13, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 30 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2016 рік - 03 календарні дні, за 2017 рік у кількості 27 календарних днів, за 2020 рік- невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2021 рік - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, 2022 рік - невикористана частина щорічної основної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2023 рік - 30 календарних днів; 2) зобов`язати Головного управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 183 календарних днів.

09 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30 грудня 2024 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, що стосуються виплати компенсації за 2023 рік. З огляду на викладене просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 30 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2016 рік - 03 календарні дні, за 2017 рік у кількості 27 календарних днів, за 2020 рік- невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2021 рік - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, 2022 рік - 16 календарних днів щорічної основної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів; 2) зобов`язати Головного управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 153 календарних днів.

22 січня 2025 року ухвалою суду закрито провадження у справі в частині вимог щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки за 2023 рік у кількості 30 календарних днів.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Таким чином, в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

23 грудня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначено, що при звільненні зі служби на підставі наказу ГУНП в Закарпатській області 167 о/с від 04.09.2023 року йому було повністю виплачено компенсацію за 30 дні невикористаної відпустки у 2023 році у відповідності до п.10 с.93 Закону України «Про Національну поліцію» в сумі 35 830,95 грн. (згідно листа УФЗБО ГУНП в Закарпатській області №26369-2024 від 23.12.2024 року). Разом з тим, поліцейські звільнені до 05.10.2023 року не отримали компенсації за дні невикористаної відпустки за минулі періоди, оскільки Законом України від 02.07.2015р. № 580-VIII «Про Національну поліцію» було передбачено отримання грошової компенсацію за дні не використаної відпустки лише у році звільнення з поліції.

30 грудня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначають, що з метою удосконалення та усунення помилкових трактувань п.10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію», ВРУ прийняла Закон України від 06.09.2023р. №3379-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб», який набрав чинності 05.10.2023 року та яким внесено зміни до Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію», доповнивши їх новими положеннями, які передбачають зміни умов надання відпусток і грошового забезпечення військовослужбовців, рятувальників і поліцейських. За будь-яких умов в силу вимог частини 1 статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) та частини 1 статті 24 Закону №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Так дані нормативно правові акти були прийняті раніше ніж ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII, і вони передбачали право на отримання компенсації за невикористанні відпустки при звільненні.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 04 вересня 2023 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 167 о/с «По особовому складу», відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0116416), заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 04 вересня 2023 року.

Невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році складає 30 календарних днів.

22 серпня 2024 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області листом № 203-2024 на звернення представника позивача повідомило, що кількість невикористаних днів відпустки за період проходження служби в органах Національної поліції ОСОБА_1 складає: за період роботи з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 календарні дні; за 2016 рік невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік - 30 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2016 рік - 03 календарні дні; за 2017 рік невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки - 24 календарні дні; за 2020 рік невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції -15 календарних днів; за 2021 рік невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції -15 календарних днів; за 2022 рік невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткова оплачувана відпустка за стаж служби в поліції -15 календарних днів; за 2023 рік невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році складає 30 календарних днів, (а.с. 23).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок.

Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Таким законом, що установлює та визначає державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи є Закон України «Про відпустки» від 05.11.1996 №504/96-ВР.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон України №580, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 59 Закону України №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 60 Закону України №580 відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно із статті 92 Закону України №580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно частин 8-10 статті 93 Закону України №580 поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (надалі - Порядок №260, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби.

При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 у справі № 440/5244/19 зазначав, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статтею 92 Закону України №580.

При цьому, як свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

З аналізу наведених правових норм слідує, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

З огляду на відсутність регулювання приписами Закону №580 і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Згідно із частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач визнає, що ОСОБА_1 щорічну основну та додаткову відпустку за 2015-2022 роки у кількості 153 дні не використовував, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 203-2024 від 22 серпня 2024 року, (а.с.23).

Проте, за обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток.

Оскільки, спору з приводу наявності у позивача невикористаних відпусток за 2015-2022 роки немає, суд дійшов висновку про те, що позивач на дату звільнення зі служби у поліції на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 04 вересня 2023 року №167 о/с, мав право на отримання грошової компенсації за невикористані частини щорічної основної та додаткової відпусток за 2015-2022 роки у кількості 153 календарних дні.

Так як, відповідач не здійснив виплату ОСОБА_1 такої грошової компенсації, судом встановлено наявність у спірних відносинах протиправної бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку позивачу за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 30 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2016 рік - 03 календарні дні, за 2017 рік у кількості 24 календарних днів, за 2020 рік - невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2021 рік - невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2022 рік - невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки - 16 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів та з метою захисту порушених прав позивача - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за 153 календарних днів невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015-2022 роки.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці,13, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2016 рік у кількості 30 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 03 календарні дні, за 2017 рік у кількості 24 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки, за 2020 рік у кількості 16 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2021 рік у кількості 16 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів, за 2022 рік у кількості 16 календарних днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції - 15 календарних днів.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 153 календарних днів невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015-2022 роки.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 січня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль