Справа № 277/1712/24
Суддя: Заполовський В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/1712/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3514889 від 20.11.2024 року про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити, а також стягнути з ГУНП в Житомирській області на його користь сплачений судовий збір.

В позові зазначив, що 20.11.2024 року інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (смт Пулини) відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Андрейцевим В.І. було винесено постанову серії ЕНА №3514889 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., а саме за те, що він 20.11.2024 року о 14 год. 08 хв. на трасі Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом Volkswagen Транспортер НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху завчасно не увімкнув відповідний показник повороту, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

З вказаною постановою він не згоден і вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, із закриттям справи, так як особа, що її виносила, на його думку грубо порушила норми матеріального та процесуального права.

Так, 20.11.2024 року приблизно о 14 год. 00 хв. він дійсно керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , і у повній відповідності до Правил дорожнього руху та з врахуванням дорожньої обстановки рухався по автодорозі Т0603 із смт Пулини Житомирської області до м. Житомира.

Наближаючись до перехрестя автомобільних доріг Т0603 та М06 він у повній відповідності до вимог ПДР завчасно подав сигнал правого показника повороту, здійснив правий поворот і виїхав на автомобільну дорогу М06. Після чого, у дозволеному для цього місці, завчасно подавши сигнал лівого повороту, здійснив розворот і продовжив рух в напрямку м. Житомира, де і був зупинений працівником поліції.

Працівник поліції повідомив, що при здійсненні повороту праворуч він нібито не увімкнув відповідний показник повороту. На що він повідомив, що вказаного порушення ПДР не вчиняв, так як відповідний показник повороту вмикав і запропонував надати докази протилежного. На що працівник поліції надав йому власний мобільний телефон, на якому знаходився відеозапис, з якого було чітко видно, що показник повороту було увімкнуто.

Працівник поліції не надав йому можливість скористатись правовою допомогою, хоча він і просив його про це та повідомив, що буде розглядати справу. Фактично розгляду справи працівник поліції не провів, а лише з`ясувавши його анкетні дані, відразу повідомив, що на нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за несвоєчасне увімкнення відповідного показника повороту та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Лише після оголошення порядку оплати штрафу, наслідків несвоєчасної його оплати та порядку оскарження постанови, вказаний працівник поліції озвучив йому права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також просив розгляд справи здійснювати без участі представника ГУНП.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, зокрема зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор Андрейцев В.І. виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, а саме за те, що він під час зміни напрямку руху завчасно не увімкнув відповідний покажчик повороту. Вважає, що доказом встановлення вини позивача у порушенні правил дорожнього руху є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Також представник ГУНП в Житомирській області переконаний, що твердження позивача про неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій останній суду не надав. Тому на його думку відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до постанови серії ЕНА №3514889 від 20.11.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Як визначено ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 126 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в вину водія ОСОБА_1 ставиться порушення п.9.2 б ПДР, а саме, що він керуючи автомобілем під час зміни напрямку руху не увімкнув відповідний покажчик повороту, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення.

Посилань на будь-які докази оскаржувана постанова не містить.

Відеозапис, наданий представником ГУНП в Житомирській області на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на відеозапис.

Крім того на вказаному відеозаписі не зафіксовано факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а зафіксовано лише спілкування поліцейського з ОСОБА_1 після зупинки автомобіля, яким він керував.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав.

Крім того, згідно ч.1 ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

В ході дослідження відеозапису судом встановлено, що поліцейський Андрейцев В.І. фактично не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення у вищевказаному порядку, а лише склав оскаржувану постанову.

Внаслідок чого, суд вважає, що поліцейським Андрейцевим В.І. порушено вищевказані вимоги КУпАП та протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних та вважає за необхідне задовольнити позов.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі до суду адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 605,60 грн.

Таким чином з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5, 9, 76, 77, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3514889 від 20.11.2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі адміністративного позову судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 січня 2025 року.

Суддя: В.В. Заполовський