Справа № 200/54/25
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

23 січня 2025 року Справа №200/54/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати йому заборгованості зі щомісячних страхових виплат;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на його користь заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2017 року по 30.04.2024 року в сумі 515 194,96 грн.

Позов обґрунтовував тим, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у справі № 200/4578/24 Головним управлінням йому поновлено нарахування щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року; нарахована заборгованість за період з 01.03.2017 року по 30.04.2024 року в сумі 515 194,96 грн. Проте, в порушення його соціальних прав, заборгованість не виплачена.

Вважаючи свої соціальні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких зазначав, зокрема, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у справі № 200/4578/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області зроблений розрахунок заборгованості зі щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2017 року по 30.04.2024 року у сумі 515 194,96 грн.

Також направлено лист до Пенсійного фонду України щодо нарахування в підсистемі «Призначення та виплата деяких соціальних виплат» ІКІС ПФУ в електронній особовій справі ОСОБА_1 № 8001-63519724 заборгованості за період з 01.03.2017 року по 30.04.2024 року у загальній сумі 515 194,96 грн.

Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Такий порядок поки не прийнятий. Отже, суму заборгованості із щомісячної страхової виплати за минулий період можливо буде виплатити з урахуванням норм та на умовах окремого порядку, після прийняття цього порядку Кабінетом Міністрів України.

Також зазначав, що з травня 2024 року позивачу як внутрішньо переміщеній особі виплачуються страхові виплати, розмір яких на сьогодні складає 9 252,47 грн. щомісячно.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, а також судові рішення щодо позивача, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та набрали законної сили, судом встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у справі № 200/4578/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 на його заяву від 08.05.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 нарахування і виплату щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення відповідач поновив позивачу нарахування щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року; нарахував заборгованість за період з 01.03.2017 року по 30.04.2024 року в сумі 515 194,96 грн.

Зазначена сума заборгованості не виплачена, що підтверджуються відповідною довідкою відповідача, що подана на вимогу суду, та визнається відповідачем.

Про вказані обставини позивача повідомлено листом відповідача від 20.12.2024 року № 21902-20784/Б-02/8-0800/24 року, яким на звернення позивача про виплату заборгованості повідомлено про ці обставини та про те, що виплата страхових виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Виплату щомісячної страхової виплати за минулий період можливо буде провести з урахуванням норм цієї Постанови на умовах окремого порядку, після прийняття цього порядку Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи судове рішення в даній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.

Статтею 1291 Конституції України також визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 370 вказаного Кодексу судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 3811 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 3823 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 зазначеного Кодексу суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 3823 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.

Відповідно до ч.ч. 3 та 10 ст. 3823 цього Кодексу у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 3821 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 3821 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця) (ст. 3811 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Комплексний аналіз вказаних норм дає суду підстави для висновку, що нормами ст.ст. 382 - 3823 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Крім того в порядку судового контролю суд може розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Вказані процесуальні норми Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання (неповне виконання) судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність в Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст.ст. 382 - 383Кодексу), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Тобто, у випадку невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року в справі № 440/1810/19, від 25 лютого 2021 року в справі № 640/13599/20, від 30 березня 2021 року в справі № 580/3376/20, від 27 квітня 2021 року в справі № 460/418/20, від 18 травня 2022 року в справі № 480/2378/21, від 27 липня 2022 року в справі № 686/2636/17, від 12 березня 2024 року в справі № 420/29476/23.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаних постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Фактичною підставою для звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо повного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у справі № 200/4578/24, що набрало законної сили, яка полягає у не виплаті позивачу заборгованості із щомісячних страхових виплат, що виникла внаслідок відновлення нарахування щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року на виконання зазначеного судового рішення.

Даний позов обґрунтований невиконанням судового рішення, що набрало законної сили.

Періодичні звернення позивача (його представника) до відповідача щодо виплати такої заборгованості та отримання негативних відповідей на них не змінюють такі висновки суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Позовні вимоги безпосередньо стосуються виконання рішення суду, що ухвалено в іншій справі та набрало законної сили.

Наявність спеціальних правових норм Кодексу адміністративного судочинства України (ст.ст. 382 - 383), що направлені на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача (яким є позивач) шляхом подання позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 року у справі № 200/816/24, від 20.01.2025 року у справі № 200/8119/24.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав суд закриває провадження у справі.

Судовий збір, сплачений за подання даного позову в сумі 968,96 грн., та зайве сплачений в сумі 3152,60 грн. (тобто, всього 4121,56 грн.), може бути повернутий позивачу з бюджету за його заявою (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса взяття на облік в якості внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158 б; ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда