Справа № 200/8856/24
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Справа№200/8856/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії № 00 від 27.11.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком починаючи з 21.11.2024, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983 та періоди роботи з 22.07.1983 по 04.12.1984, з 19.12.1984 по 22.02.1993, з 27.02.1993 по 25.10.1993, з 01.11.1993 по 29.05.1995, з 30.05.1995 по 22.11.1999 згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 року НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що перебуває на обліку як одержувач пенсії по інвалідності та звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 21.11.2024 щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.11.2024 № 00 позивачу відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік передбачений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Також повідомлено, що страховий стаж становить 22 роки 4 місяці 11 днів.

Позивач з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.11.2024 № 00 не погоджується та вказує на те, що згідно записів трудової книжки в неї наявний необхідний страховий стаж 31 рік, а тому відмова відповідача у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком є протиправною.

Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Зобов`язано відповідачів подати до суду: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

30.12.2024 до Донецького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами електронного зв`язку надійшли документи, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2024.

06.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Відповідач-2) заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач-2 зазначив, що 21.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.11.2024 № 00 позивачу відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік передбачений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Оскільки, рішення приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не може давати оцінку рішенню іншого Головного управління, нести відповідальність та бути зобов`язаним до вчинення тих чи інших дій.

06.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач-1) заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач-1 зазначив, що з 24.05.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

21.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 27.11.2024 № 00 позивачу відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік передбачений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії складає 22 роки 4 місяці 11 днів.

Під час аналізу матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що при розрахунку пенсії не враховано трудову книжку серії НОМЕР_2 від 22.07.1983, оскільки в трудовій книжці наявна зміна прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , при цьому, позивачем надано тільки свідоцтво про розірвання шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2 . Згідно з паспортом громадянина України прізвище позивача ОСОБА_3 . Також до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_3 .

06.01.2025 до Донецького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області засобами електронного зв`язку надійшли документи, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2024.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

З 24.05.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

21.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 27.11.2024 № 00 позивачу відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік передбачений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Позивач з рішенням пенсійного органу не погоджується, а тому з метою його скасування звернулася до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі-Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

Закон № 1788-XII був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з 24.05.2023 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.

21.11.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.11.2024 № 00 позивачу відмовлено у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік передбачений ст. 26 Закону № 1058-IV. Також повідомлено, що страховий стаж становить 22 роки 4 місяці 11 днів.

Відмовляючи у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідач-1 у відзиві зазначив, що при розрахунку пенсії позивача не враховано трудову книжку серії НОМЕР_2 від 22.07.1983, оскільки в трудовій книжці наявна зміна прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , при цьому, позивачем надано тільки свідоцтво про розірвання шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2 . Згідно з паспортом громадянина України прізвище позивача ОСОБА_3 . Також до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_3 .

Щодо не зарахування до страхового стажу період навчання згідно диплому серії НОМЕР_3 та періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підтвердження періоду навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983 позивачем надано копію диплома технічного училища № 4 серії НОМЕР_3 від 25.07.1983, з якого судом встановлено, що вказаний диплом видано на прізвище " ОСОБА_2 ".

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 наданої позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 21.11.2024 встановлено, що у період з 01.09.1982 по 25.07.1983 позивач навчалася в технічному училищі № 4, з 22.07.1983 по 04.12.1984 позивач працювала в Одеській фабриці індпошиву і ремонту одягу на посаді «кравчині із пошиву жіночих легких суконь 3-го розряду», з 19.12.1984 по 22.02.1993 працювала в Одеському заводі «Промзв`язку» ім. Комарова на посадах «учениця монтажниці апаратури провідного зв`язку монтажно-збірного цеху №1», «монтажниця апаратури провідного зв`язку 1-го розряду» монтажно-збірного цеху №1, «комплектувальниця виробів інструментів 3-го розряду», з 27.02.1993 по 25.10.1993 працювала в Кооперативі «Валентина» на посаді «швеї-збірниці», з 01.11.1993 по 29.05.1995 працювала в фірмі «Люсьєн ЛТД» на посаді «швеї», з 30.05.1995 по 22.11.1999 працювала в МП «Ерідан» на посаді «комірника».

Досліджуючи трудову книжку серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 суд зазначає, що на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки закреслено колишнє прізвище " ОСОБА_2 " і записано нове " ОСОБА_3 " з посиланням на паспортні дані. Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , що виданий в лютому 1999 року, судом встановлено, що прізвище позивача " ОСОБА_3 " та дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже факт приналежності трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 не потребує додаткового підтвердження в порядку окремого позовного провадження.

При цьому суд зазначає, що зауважень з боку відповідача-1 щодо періоду навчання та періоду роботи, окрім невідповідності прізвища, немає.

Крім того, суд зазначає, що всі записи в трудовій книжці виконано акуратно та в послідовності, не містять суперечливих відомостей про періоди страхового стажу, узгоджуються між собою та завірені печатками.

Також, суд зазначає, що в діях відповідача-1 прослідковується непослідовність прийняття рішення про зарахування до трудового стажу періодів роботи, оскільки як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 позивач з 01.06.2000 та після 01.11.2000 перебувала на обліку в Малиновському центрі зайнятості до 04.05.2001 та вказаний період був зарахований до трудового стажу не зважаючи на зміну прізвища позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 серії НОМЕР_2 , а саме: з 22.07.1983 по 04.12.1984 на посаді «кравчині із пошиву жіночих легких суконь 3-го розряду» в Одеській фабриці індпошиву і ремонту одягу, з 19.12.1984 по 22.02.1993 на посадах «учениця монтажниці апаратури провідного зв`язку монтажно-збірного цеху №1», «монтажниця апаратури провідного зв`язку 1-го розряду» монтажно-збірного цеху №1, «комплектувальниця виробів інструментів 3-го розряду» в Одеському заводі «Промзв`язку» ім. Комарова, з 27.02.1993 по 25.10.1993 на посаді «швеї-збірниці» в Кооперативі «Валентина», з 01.11.1993 по 29.05.1995 на посаді «швеї» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Люсьєн ЛТД», з 30.05.1995 по 22.11.1999 на посаді «комірника» в Малому підприємстві «Ерідан», що в своїй сукупності становить 16 років 3 місяці 9 днів.

Щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983 до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Як вже встановлено судом, позивач у період з 01.09.1982 по 25.07.1983 навчалася в технічному училищі № 4, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 25.07.1983.

Крім того, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 22.07.1983 наявний запис під № 1 та № 2, відповідно до якого у період з 01.09.1982 по 25.07.1983 позивач навчалася в технічному училищі № 4.

У суду не виникає сумніву щодо приналежності диплому серії НОМЕР_3 від 25.07.1983 саме позивачу, оскільки доказів неналежності цього диплому відповідачем на адресу суду не надано та позивач не несе відповідальність за заповнення первинних документів.

При цьому, як вже зазначалося судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки трудова книжка позивача містить запис про навчання в технічному училищі № 4, цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що період навчання позивача з 01.09.1982 по 25.07.1983 частково збігається з періодом роботи позивача з 22.07.1983 по 04.12.1984 на посаді «кравчині із пошиву жіночих легких суконь 3-го розряду» в Одеській фабриці індпошиву і ремонту одягу.

Суд зазначає, що положеннями Закону № 1788-XII не передбачено зарахування до страхового стажу періоду навчання та періоду роботи одночасно.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1982 по 21.07.1983.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1982 по 21.07.1983 в технічному училищі № 4, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 25.07.1983 та записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 22.07.1983, що становить 10 місяців 21 день.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що загальний стаж позивача з урахуванням зарахованого за цим рішенням страхового стажу (17 років 2 місяці) становить більше 39 років, а тому позивач має право на призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV.

Отже, відмова відповідача-1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV, є протиправною.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 27.11.2024 № 00; зобов`язання відповіча-1 зарахувати позивачу до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 21.07.1983 в технічному училищі № 4 та період роботи з 22.07.1983 по 04.12.1984 на посаді «кравчині із пошиву жіночих легких суконь 3-го розряду» в Одеській фабриці індпошиву і ремонту одягу, з 19.12.1984 по 22.02.1993 на посадах «учениця монтажниці апаратури провідного зв`язку монтажно-збірного цеху №1», «монтажниця апаратури провідного зв`язку 1-го розряду» монтажно-збірного цеху №1, «комплектувальниця виробів інструментів 3-го розряду» в Одеському заводі «Промзв`язку» ім. Комарова, з 27.02.1993 по 25.10.1993 на посаді «швеї-збірниці» в Кооперативі «Валентина», з 01.11.1993 по 29.05.1995 на посаді «швеї» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Люсьєн ЛТД», з 30.05.1995 по 22.11.1999 на посаді «комірника» в Малому підприємстві «Ерідан» згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 серії НОМЕР_2 та зобов`язання відповідача-1 перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV, та призначити позивачу пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV, починаючи з 21.11.2024.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком починаючи з 21.11.2024, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 25.07.1983 та періоди роботи з 22.07.1983 по 04.12.1984, з 19.12.1984 по 22.02.1993, з 27.02.1993 по 25.10.1993, з 01.11.1993 по 29.05.1995, з 30.05.1995 по 22.11.1999 згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 року НОМЕР_2 , то така не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено судом, заяву позивача від 21.11.2024 було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та на підставі якої ним прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 969,00 грн.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.11.2024 № 00 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 21.07.1983 в технічному училищі № 4 та період роботи з 22.07.1983 по 04.12.1984 на посаді «кравчині із пошиву жіночих легких суконь 3-го розряду» в Одеській фабриці індпошиву і ремонту одягу, з 19.12.1984 по 22.02.1993 на посадах «учениця монтажниці апаратури провідного зв`язку монтажно-збірного цеху №1», «монтажниця апаратури провідного зв`язку 1-го розряду» монтажно-збірного цеху №1, «комплектувальниця виробів інструментів 3-го розряду» в Одеському заводі «Промзв`язку» ім. Комарова, з 27.02.1993 по 25.10.1993 на посаді «швеї-збірниці» в Кооперативі «Валентина», з 01.11.1993 по 29.05.1995 на посаді «швеї» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Люсьєн ЛТД», з 30.05.1995 по 22.11.1999 на посаді «комірника» в Малому підприємстві «Ерідан» згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 21.11.2024.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 969,00 гривень (дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич