Справа № 500/6181/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6181/24

23 січня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства "ІНФОРЕСУРС" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (надалі, відповідач - 1), Державного підприємства "ІНФОРЕСУРС" (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства освіти і науки України №3/7007-24 від 04.10.2024 у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо «порушення» ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме, в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕО, поточне здобуття освіти не порушує, послідовності, визначеної ч.2 ст. 10 Закону України "Про освіту" вказати «Так, не порушує», зобов`язати Міністерство освіти і науки України та Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме, а саме: в розділі: "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за даними ЄДЕБО, що містились у Виписці щодо документів про освіту та інформації про навчання особи відображається в наступній послідовності: Свідоцтво про базову середню освіту серії НОМЕР_1 від 24.06.2006, атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 30.05.2009, диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 від 30.06.2009, диплом бакалавра серії НОМЕР_4 від 07.07.2015. Позивач звертає увагу суду, що інших відомостей щодо документів про отриману освіту ОСОБА_1 за даними ЄДЕБО немає. Однак, незважаючи на це, в Довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО №268212 на ім`я ОСОБА_1 вказано, що позивачем порушена послідовність здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту". Наведені обставини слугували підставою для звернення до суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Міністерства освіти і науки України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Вказує, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 17.09.2015 зарахований на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста до Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут», відрахований 22.01.2016; 30.08.2024 ОСОБА_1 зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний інститут». Звертає увагу, що частиною другою статті 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» чинного Закону України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту» установлено, що вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі буде зазначено «Ні, порушує». Просить врахувати, що питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО, а також надання довідки, яка формується за даними ЄДЕБО і має підтверджувати статус здобувача вищої освіти, належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. МОН звертає увагу суду, що відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» та з метою реалізації пункту 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, згідно з дорученням Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, здійснено розроблення технічного опису та забезпечено доопрацювання відповідно до нього програмного забезпечення Єдиної державної електронної бази з питань освіти, відтак, на думку представника відповідача - 1, вимога позивача не може бути задоволена.

Представник Державного підприємства "Інфоресурс" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Просить врахувати, що власником ЄДЕБО є держава в особі Міністерства освіти і науки України, яке відповідно до покладених на нього завдань забезпечує ведення та функціонування ЄДЕБО, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО, встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО та є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО. Відповідач-2 лише забезпечує функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному Міністерством освіти і науки України. Вважає, що внесення до ЄДЕБО та підтримання в ЄДЕБО в повному, актуальному та достовірному стані інформації про здобувачів освіти, які навчаються у закладах освіти, не відноситься до компетенції відповідачів. Вчинення зазначених дій відноситься до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. Відповідачі не відносяться до суб`єктів освітньої діяльності, не провадять освітню діяльність. З цього приводу також зазначає, що зазначене в ЄДЕБО не вноситься інформація щодо здобувачів освіти стосовно того, порушує чи не порушує на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Інформація стосовно того, порушує чи не порушує на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», відображається тільки в сформованих закладами освіти довідках про здобувача освіти за даними ЄДЕБО за формою, визначеною у додатку 9 до Порядку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою від 06.09.2024 щодо порушення послідовності здобуття освіти та виправлення інформації в ЄДЕБО.

Листом Міністерства освіти і науки України від 04.10.2024 №3/7007-24 позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому в довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі буде зазначено "Ні, порушує".

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частин 1, 3 статті 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630 року (далі Положення № 630), визначено, що Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Міністерство освіти і науки України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно Указу Президента України від 30.09.2010 № 926 «Про заходи щодо забезпечення пріоритетного розвитку освіти в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 року № 752 затверджено Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти. Згідно вказаного Положення, Міністерству освіти і науки: забезпечити створення до 1 січня 2012 р. та функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти; розробити та затвердити порядок формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.

Також, Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).

Згідно абз. 1 п. 62 Порядку № 560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

За п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, зокрема: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Отже, у період проведення загальної мобілізації, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які є здобувачами, зокрема, вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року № 2145-VIII (далі Закон № 2145-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий / освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

За п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII) вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

За абз. 1-5 ч. 1 ст. 5 Закону № 1556-VII підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий / освітньо-творчий) рівень.

Отже, у разі здобуття військовозобов`язаним вищої освіти, який навчається за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, за відсутності з його боку зловживанням права на освіту у різних формах, він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як слідує з Виписки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи, щодо документів про освіту та інформації про навчання позивача зазначено наступне: Свідоцтво про базову середню освіту серії НОМЕР_1 від 24.06.2006, атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 30.05.2009, диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 від 30.06.2009, диплом бакалавра серії НОМЕР_4 від 07.07.2015.

Відомості, що зазначені у даній Виписці в частині отриманих позивачем документів про освіту кореспондуються зі змістом Довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №268212, сформованої 04.09.2024.

При цьому, суд вважає, що наступним рівнем освіти для позивача згідно із ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII є один із рівнів, що йде після першого (бакалаврського) рівня вищої освіти.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що частиною другою ст. 2 розділу ХУ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 01.07.2014 №1556 - УІІ "Про вищу освіту" встановлено, що вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста після набрання чинності цим Законом (з 06.09.2014) прирівнюється до вищої освіти ступеня магістр.

Як слідує Розділу "Інформація про навчання" Виписки з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи, ОСОБА_1 17.09.2015 зарахований на навчання з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста до Національного університету біоресурсів і природокористування України "Бережанський агротехнічний інститут", відрахований 22.01.2016; з 30.08.2024 позивач зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Національного університету біоресурсів і природокористування України "Бережанський агротехнічний інститут".

Аналіз наведених вище правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що як станом на момент зарахування позивача для здобуття освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем "спеціаліст", так і на момент зарахування позивача на навчання для здобуття освіти за освітньо-кваліфікаційного рівня "магістр" вже діяла редакція Закону України "Про освіту", яка прирівнювала освітньо-кваліфікаційні рівні "спеціаліст" та "магістр".

При цьому на думку суду, позивач не був позбавлений права поновлення у навчанні у Національному університеті біоресурсів і природокористування України "Бережанський агротехнічний інститут" для отримання відповідного документа про освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем "спеціаліст".

Суд також вважає, що після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня вищої освіти, особі, яка приступила до навчання, впродовж періоду навчання надавалися необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти. Повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності на тому самому рівні вищої освіти. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття вищої освіти в непослідовному порядку.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі №200/5372/24.

У сукупності наведених вище обставин, норм чинного законодавства, перевіряючи спірну відмову відповідача - 1 оформлену листом №2/7007/-24 від 04.10.2024, на відповідність вимогам частини 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач 1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

То ж, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 23 січня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідачі - Міністерство освіти і науки України (місцезнаходження: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135 );

- Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" (місцезнаходження: вул. Довженка Олександра, 3, м. Київ, 03057 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.