Справа № 160/21808/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21808/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року (суддя Ніколайчук С.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 24.09.2024 року) у адміністративній справі №160/21808/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію за віком з урахуванням при призначенні пенсії страхового стажу за період роботи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 24.07.2024 року №71 про відмову їй у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача 1 призначити з 12.08.2024 року їй пенсію за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням при призначенні пенсії страхового стажу за період роботи з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року в донецькому бавовняно-паперовому комбінаті на посаді ткача 5 розряду ткацького цеху №1.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.07.2024 року №71 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року в Донецькому бавовняно-паперовому комбінаті на посаді ткача 5 розряду ткацького цеху №1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладений в цьому рішенні, та зарахованих періодів роботи позивача цим судовим рішенням.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося головне управління Пенсійного фонду України в донецькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилався на статті 24, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджену постановою Держкомпраці СРСР віл 20.06.1974 року №162 та Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року №58 та зазначав, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів: паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові, тощо і з посиланням на номер і дату цих документів. Апелянт зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу період роботи з 05.7.1982 ро ку по 30.09.1996 року в донецькому бавовняно-паперовому комбінаті відповідно до наданої трудової книжки від 05.07.1982 року НОМЕР_1 , оскільки наявні виправлення в даті наказу про звільнення, отже, стаж склав 22 роки 08 місяців 07 днів у зв`язку з чим рішенням від 24.07.2024 року №71 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком та за принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 24.07.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Відповідно до рішення пенсійного органу: вік заявника на дату звернення 59 років 11 місяців; необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» 31 рік; відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 22 роки 08 місяців 07 днів; за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року в Донецькому бавовняно-паперовому комбінаті відповідно наданої трудової книжки від 05.07.1982 року серія НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення з роботи. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 24, 26, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637; п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162; пунктами 1.5, 2.3, 2.4, 2.6, 4.1,6.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58; п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки» та прийшов до висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів; недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Суд прийшов до висновку про те, що трудова книжка ОСОБА_1 містить всі належні записи про службу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи та є підстави для зарахування періоду роботи з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року до страхового стажу. Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви ОСОБА_1 , відтак відповідальним за опрацювання заяви та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав ОСОБА_1 . Суд вважав належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції суду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 16.07.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Встановлено, що за принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.07.2024 року №71 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік). Як вбачається з рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до пенсійного органу 16.07.2024 року; вік ОСОБА_1 на дату звернення 59 років 11 місяців; відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 22 роки 08 місяців 07 днів; за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року в Донецькому бавовняно-паперовому комбінаті відповідно наданої трудової книжки від 05.07.1982 року серія НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення з роботи.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 від 05.07.1982 року НОМЕР_2 : ОСОБА_1 з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року працювала ткачем 3 розряду ткацького цеху №1 Донецького бавовняно-паперового комбінату (наказ від 05.07.1982 року №269; наказ від 30.08.1996 року №1044). Всі записи виконані чітко, зрозуміло.

Встановлено, що відповідно форми РС-право період з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року не зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообоязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, пунктів 2.4, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів; недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Матеріалами справи встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 містить всі належні записи про службу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи та є підстави для зарахування періоду роботи з 05.07.1982 року по 30.09.1996 року до страхового стажу; належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції суду.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року у адміністративній справі №160/21808/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова