Справа № 160/20161/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20161/24
Суддя І інстанції Коренев А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просив:

Визнати протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Cумській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про доходи виданої ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» від 07.06.2024 р. № 231.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до довідки про доходи виданої ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» 07.06.2024 р. № 231 починаючи з 18.06.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, вказує на помилковість висновків суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Скаржник вказує на те, що ним подано заяву про перерахунок пенсії, яка формується в автоматичному режимі та обрано вид перерахунку ч.4 ст. 42, іншого виду перерахунку саме по заробітній платі система не містить. Водночас, відповідач розглядаючи документи та вважаючи, що позивачем було подано заяву не того змісту, повинен був надати допомогу в оформленні належної заяви і роз`яснення, що передбачено п.13 ч.2 ст. 64 Закону №1058. При цьому вказує на те, що відмова у проведенні перерахунку пенсії призводить до зменшення основного розміру пенсії і не стосується розміру пенсії, яка виплачується у максимальному розмірі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 24.08.2023 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058. Страховий стаж зарахований по 30.06.2023 року.

11.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява Позивача за принципом за екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №65 від 18.06.2024 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки не відпрацьовано 24 місяці та не пройшло 2 роки від попереднього перерахунку.

Позивач не погодившись з таким діями Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Отже, підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV є набуття пенсіонером 24 місяців страхового стажу з моменту призначення (попереднього перерахунку) пенсії або через два роки після призначення (попереднього перерахунку) у випадку відсутності 24 місяців страхового стажу після призначення (перерахунку) пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся 11 червня 2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, яка була призначена 23.08.2023 року.

Тобто, позивачем не було дотримано умов для проведення перерахунку пенсії на підставі ч.4 ст. 42 Закону №1058-IV, оскільки звернення із заявою про перерахунок пенсії (11 червня 2024 року) відбулось менше ніж через два роки після призначення пенсії (23.08.2023 року).

При цьому, норми Закону №1058-IV не передбачають можливість здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії у будь-який час, окрім як у зв`язку з набуттям особою стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону.

Водночас, у разі якщо позивач вважає, що пенсійним органом при призначенні йому пенсії за віком 23.08.2023 року, не було враховано заробітну плату, отриману ним за період роботи з квітня 2015 року по квітень 2016 року включно в ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське», він не був позбавлений права на оскарження таких дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, колегія суддів робить висновок про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 діяло правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, та враховуючи наведені норми чинного законодавства, які регулюють відносини, що виникли між сторонами в даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно решти покликань заявника апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 21 січня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова