Справа № 487/5968/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/5968/24
Провадження № 2-а/489/16/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив

В липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.06.2024 працівником поліції відносно нього було винесено постанову про адміністративне правопорушення, відповідно до якої він начебто керуючи транспортним засобом ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті рухався зі швидкістю 74 км/год, при максимально дозволеній 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Свою провину у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_1 заперечує. Посилається на те, що після введенні в Україні воєнного стану в першу чергу демонтували вказівні знаки та назви населених пунктів, щоб ворог не міг орієнтуватись на місцевості. Рухаючись шляхом М-14 та проїжджаючи уздовж та/або через населені пункти, які зустрічались, позивач не міг встановити, чи в`їхав він у населений пункт, оскільки станом на 01.06.2024 не були повернуті дорожні знаки, таблички (назви населених пунктів), які регулюють дорожній рух. Саме тому позивач 01.06.2024 рухався автодорогою М-14 «Одеса-Миколаїв» зі сторони м. Одеса у бік м. Миколаєва, в тому числі проїжджаючи с. Нечаяне (в`їзд до якого не позначений належним дорожнім знаком), зі швидкістю не більше 70 км/год, під час чого був зупинений працівниками патрульної поліції. Також позивач зазначав, що він отримав посвідчення водія лише 18.03.2023 та строк його дії 2 роки до 18.03.2025. Окремо посилався на те, що він є військовослужбовцем та для його підрозділу вкрай важливо бути мобільним та мати посвідчення водія з метою своєчасного виконання покладених на нього обов`язків із захисту держави.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 02286580 від 01.06.2024 УПП в Миколаївській області про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.09.2024 справу за позовною заявою ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.102.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.10.2024 на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскаржувану постанову винесено у повній відповідності до вимог діючого законодавства. Під час несення служби 01.06.2024 працівниками патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в с. Нечаяне Миколаївської області зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Факт вчинення правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення та відеозаписом з приладу TruCam. Щодо тверджень позивача про відсутність на місці вчинення адміністративного правопорушення передбачених діючим законодавством дорожніх знаків, вони не відповідають дійсності, що підтверджується повідомленням Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області за вих. № 563/04-13 від 28.03.2024 та фотознімками.

24.01.2025 від представника позивача через Електронний суд надійшли письмові пояснення, в яких він посилається на те, що обставини викладені у відзиві та надані суду докази свідчать про недоведеність відповідачем фактів, на які вони посилаються, а доводи позивач є не спростовними, тому просив задовольнити позов.

05.12.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу, відповідно до якої витребувано у ОСОБА_1 та відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області копію оскаржуваної постанови.

Витребувані матеріали надійшли на адресу суду від Управління патрульної поліції в Миколаївській області 10.12.2024.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2286580 від 01.06.2024, вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.06.2024 о 08:32 в с. Нечаяне, вул. Одеська в населеному пункті рухався зі швидкістю 74 км/год, при максимально дозволеній 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI20/20, ТС008424БК 474545, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено наступне.

Під час несення служби 01.06.2024 працівниками патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля ЗАЗ Sens, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в с. Нечаяне Миколаївської області зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Позивач в обґрунтування своїх заперечень проти оскаржуваної постанови посилається на те, що на дорозі не було розміщено відповідні дорожні знаки, які б дали можливість встановити, щ він в`їхав до населеного пункту.

Такі твердження ОСОБА_1 спростовуються повідомленням Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області за вих. № 563/04-13 від 28.03.2024 та фотознімками, долученими до матеріалів справи (а.с. 43, 58, 59).

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані матеріалами справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із частиною першою ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що надані докази підтверджують висновки працівника патрульної поліції щодо обставин справи.

Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, що відповідає п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст рішення складено 24.01.2025.

Суддя Г.А. Микульшина