Справа № 620/1122/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1122/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Беспалова О.О., Заїки М.М.

За участю секретаря: Євгейчук Ю.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року, суддя Баргаміна Н.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасуваннярішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.08.2023 № 93 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи з 20.09.1984 по 06.09.1991 на території Латвійської Республіки; з 30.06.1993 по 01.02.1994 та з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення щодо призначення та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 24.08.2023.

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.08.2023 № 93 в частині не зарахування періодів з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 до страхового стажу та відмові у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком з 31.05.2023.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 545,04 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 545,04 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 24.08.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 77).

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 93 від 31.08.2023.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало те, що страховий стаж заявниці становить 27 років 00 місяців 29 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 16.10.1991:

- з 01.11.1984 по 06.09.1991 (робота на території Латвійської Республіки згідно чинного законодавства зараховується по 31.12.1990), оскільки дата початку трудової діяльності не відповідає даті відкриття трудової книжки, а також період перетинається з періодом роботи з 17.12.1984 по 31.07.1985 згідно даних трудової книжки НОМЕР_3 від 23.04.1981;

- з 30.06.1993 по 01.02.1994, оскільки різниця між датою звільнення та датою створення наказу про звільнення складає більше 1 місяця;

- з 01.02.1994 по 31.05.1996, оскільки відсутні підстави звільнення;

- з 24.07.2002, оскільки період роботи у фермерському господарстві необхідно підтвердити сплатою страхових внесків. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб дані з 24.07.2002 по 31.12.2003 відсутні (а.с. 5).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 31.08.2023 № 2500-0215-8/58003 повідомило позивача про прийняте рішення (а.с. 76).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція № 162), та яка була чинна на момент початку заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Згідно пунктів 4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі по тексту - Порядок № 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом першої інстанції встановлено, що у позивача в наявності є дві трудові книжки:

- серії НОМЕР_2 від 23.04.1981, згідно якої позивачу зараховано до трудового стажу позивача період з 17.12.1984 по 31.07.1985 розпорядником робіт по 4 розряду в літейному цеху (а.с. 48-50);

- серії МТ-І №0735494 від 16.10.1991, в якій наявні записи щодо періодів роботи: з 01.11.1984 по 06.09.1991 техніком по фондам та оператором ЕОМ Ризької нафтобази; з 30.06.1993 по 01.02.1994 член колгоспу «Маяк»; з 01.02.1994 по 31.05.1996 землевпорядник Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району (а.с. 38-46).

При цьому, вищевказані періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16.10.1991 не були зараховані до страхового стажу, а саме: з 01.11.1984 по 06.09.1991 (робота на території Латвійської Республіки згідно чинного законодавства зараховується по 31.12.1990), оскільки дата початку трудової діяльності не відповідає даті відкриття трудової книжки, а також період перетинається з періодом роботи з 17.12.1984 по 31.07.1985 згідно даних трудової книжки НОМЕР_4 від 23.04.1981; з 30.06.1993 по 01.02.1994, так як різниця між датою звільнення та датою створення наказу про звільнення складає більше 1 місяця; з 01.02.1994 по 31.05.1996, оскільки відсутні підстави звільнення.

Що стосується періоду роботи позивача з 20.09.1984 по 06.09.1991 згідно трудової книжки серії НОМЕР_5 від 16.10.1991, колегія судідв звертає увагу на таке.

Згідно пункту 5.1 Інструкції № 162 особа, яка втратила трудову книжку (вкладиш до неї), має негайно заявити про це адміністрації за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви адміністрація видає працівникові іншу трудову книжку або вкладку до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» у правому верхньому кутку першої сторінки.

Пунктами 5.2, 5.3 Інструкції № 162 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. До розділів «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» та «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження та заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Якщо працівник до вступу на дане підприємство вже працював як робітник або службовець, то при заповненні дубліката трудової книжки у розділі «Відомості про роботу» у графі 3 насамперед вноситься запис про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до вступу на дане підприємство, підтвердженому документами. У тому випадку, коли документи не містять повністю зазначених вище відомостей про роботу в минулому, до дублікату трудової книжки вносяться відомості, що є в документах.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 від 16.10.1991 у правому верхньому кутку першої сторінки має напис «Дублікат», при цьому записи № 1-3 зроблені підприємством, на якому розпочато ведення трудової книжки, за останнім на той час місцем роботи.

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не було враховано вищевказані положення діючої на той час Інструкції № 162, як і не зазначено будь-яких інших підстав надання переваги записам трудової книжки серії НОМЕР_3 від 23.04.1981 в противагу записам трудової книжки серії НОМЕР_5 від 16.10.1991.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

Разом з тим, в даному випадку, органом Пенсійного фонду не було здійснено перевірки поданих позивачем документів.

Суд вірно звернув увагу на ту обставину, що між Україною і Латвійською Республікою був укладений Договір про співробітництво в галузі соціального забезпечення, підписаний 26.02.1998 в м. Києві та ратифікований Україною 19.03.1999 відповідно до Закону України «Про ратифікаціюДоговору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення» № 525-XIV(далі - Договір).

Зазначений Договір регулює соціальне забезпечення осіб, а також членів їхніх сімей, на яких поширювалось або поширюється законодавство України чи Латвійської Республіки в галузі соціального забезпечення. Також, даний Договір поширюється, зокрема, на всі види пенсійного забезпечення громадян, які регулюються Сторонами даного Договору.

Відповідно до частини першої статті 5 Договору законодавство Сторін, яке обмежує виплату пенсій і допомог лише з причини проживання особи за межами території Сторони, не поширюється на осіб, які постійно проживають на території іншої Договірної Сторони.

Згідно з частиною третьою статті 16 Договору трудовий стаж (періоди) і прирівняні до них періоди, набуті на території України або Латвійської Республіки до 1 січня 1991 року особами, які проживають на території обох Сторін, складає страховий стаж, незалежно від сплати внесків соціального страхування, і враховується при призначені і нарахуванні пенсії на території обох Сторін за умови, що одна із Сторін вже не здійснює виплату пенсій за вказані періоди.

Стаття 17 Договору передбачає, що, якщо право на пенсію згідно із законодавством Сторін виникає тільки в результаті підсумовування періодів страхування, набутих згідно із законодавством обох Сторін, розмір пенсії кожна Сторона обчислює і виплачує відповідно до страхового стажу, набутого на її території.

Отже, для визначення права на пенсію враховується весь стаж, накопичений у Латвійській Республіці, але при визначенні розміру пенсії, враховується лише стаж, накопичений у СРСР до 01.01.1991. За іншу частину стажу, накопиченому в Латвійській Республіці, оплату пенсії здійснює Латвійська Республіка.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстнації, що доводи відповідача щодо зарахування періодів роботи в Латвійській Республіці тільки до 01.01.1991, є безпідставними, оскільки вищезазначеними нормами Договору передбачено різні правила для врахування періодів роботи для визначення права на пенсію та для визначення розміру пенсії, при цьому, факт сплати чи несплати страхових внесків не має значення для зарахування страхового стажу позивача за спірний період.

Разом з тим, суд звертає увагу, що періоди з 20.09.1984 по 31.10.1984 (трудова діяльність), з 17.12.1984 по 31.07.1985 (трудова діяльність), з 05.09.1988 по 04.09.1991 (догляд за дитиною до 3 років) згідно форми РС-право вже були зараховані органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача, та підстави для його повторного зарахування відсутні.

Отже, позивач має право на зарахування до страхового стажу періодів з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991.

Що стосується періодів роботи з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996, то суд вірно зазначив, що вказані записи в повній мірі підтверджують періоди роботи позивача, а різниця між датою звільнення та датою створення наказу про звільнення та відсутність підстави звільнення не є приводом для позбавлення позивача права на зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу.

Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, Верховний Суд у подібних правовідносинах виклав правову позицію про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Таким чином, відмова відмовідача зарахувати до трудового стажу позивача період роботи у період з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996, є протиправною, а тому в цій частині позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу позивача період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 підлягають задоволенню.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що позивач досягла віку 60 років, страховий стаж, з урахуванням встановлених судом обставин складає більше 30 років, що дає право на призначення пенсії за віком згідно частини другої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досяпозивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 24.08.2023, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Частиною третьою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу позивача період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком з 31.05.2023.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо покладення обов`язку на Головне управління ПФУ в Чернігівській області зарахувати до загального стажу позивача період його роботи, який не був врахований під час обчислення стажута призначити пенсію.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно із пунктом 4.1. Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до змін, внесених Постановою правління Пенсійного фонду України № 25-1 від 16 грудня 2020 року, абзац 13 пункту 4.2 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 викладено у такій редакції «після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу».

У той же час, відповідно до вказаних змін, абзац 2 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 викладено у такій редакції «рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи».

Згідно із абзацом 3 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Отже, з моменту набрання чинності змін до абзацу 13 пункту 4.2 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1, а саме з 1 квітня 2021 року, після реєстрації заяви, зокрема і щодо перерахунку пенсії, та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу

Рішення за результатами розгляду заяви, розподіленої за принципом екстериторіальності, у тому числі про перерахунок пенсії, приймається не пізніше 10 днів після її надходження та підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків) та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Як убачається з матеріалів справи, заява позивача була розглянута Головним управлінням ПФУ в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсіі від 31.08.2023.

Отже, саме Головне управління ПФУ в Харківській області як орган, який протиправно не зарахував до стажу роботи позивача період її роботи та відмовив в призначенні пенсії позивачу, та рішення якого визнається судом протиправним, має прийняти рішення про зарахування до стажу роботи позивача період роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996, та призначити пенсію, а не Головне управління ПФУ в Чернігівській області, як те вирішив суд першої інстанції.

Що стосується інших позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то позивач в цій частині рішення суду не оскаржувала, а відповідач в апеляційній скарзі не навів своїх доводів та обгрунтувань, та не вказав в чому полягає неправильність судового рішення в цій частині.

Також колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції виходячи з вимог ст. 139 КАС України стягнув з Головного управління ПФУ в Чернігівській області на користь позивача судовий збір в розмірі 545,04 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги в частині відповідача Головного управління ПФУ в Чернігівській області не підлягають задоволенню, всі судові витрати мають бути покладені на відповідача Головне управління ПФУ в Харківській області.

Також колегія суддів враховує, що позовні вимоги задоволено частково, а тому суд першої інстанції вірно стягнув з Головного управління ПФУ в Харкіській області судові витрати в розмірі 545,04 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального стажу позивача період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком з 31.05.2023, а також в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 545,04 грн.

Викласти абзац третій резолютивної частині рішення наступного змісту: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком з 31.05.2023».

Виключити з резолютивної частини рішення суду абзац п`ятий, відповідно до якого стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 545,04 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною п ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини наступного змісту:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.11.1984 по 16.12.1984, з 01.08.1985 по 04.09.1988, з 05.09.1991 по 06.09.1991, з 30.06.1993 по 01.02.1994, з 01.02.1994 по 31.05.1996 та призначити пенсію за віком з 31.05.2023».

Виключити з резолютивної частині рішення суду абзац п`ятий, відповідно до якого стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 545,04 грн (п`ятсот сорок п`ять гривень 04 копійки).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Заїка М.М.