Справа № 944/1809/24
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/1809/24
Провадження №2-а/944/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря Василиці Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 взводу 4 роти 3 батальону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Стецик Христина Петрівна про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції,третя особа Інспектор 1 взводу 4 роти 3 батальону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Стецик Христина Петрівна про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що він 22.03.2024 року отримав постанову серії ЕНА №1721531 у справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2024 року з якої слідує що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови він об 20год.52хв. 22.03.2024р. керуючи транспортним засобом марки «Volrswagen Golf Plus» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Т.Шевченка в м.Львові не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги п.8.4. «в» ПДР України.

Вважає, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною,оскільки,він не вчиняв вказаного правопорушення, не погоджувався із пред`явленням такого, однак, інспектор поліції, не вислухавши його, не відібравши в нього пояснень та не роз`яснивши права передбачені ст.268 КУпАП та строки оскарження за ст.289 КУпАП, виніс оскаржувану постанову

Інспектор поліції не з`ясував, чи винен він у вчиненні даного правопорушення, не врахував ряд інших обставин, які мають суттєве значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. В оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Просить суд позовні вимоги задовольнити. Постанову серії ЕНА № 1721531 від 22.03.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, та закрити провадження у справі.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08.04.2024року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Відповідачам надано строк для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

27.05.2024року на адресу суду представник відповідача Департаменту патрульної поліції скерував відзив, в обгрунтування якого покликається на те, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає, що твердження позивача спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР України, тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинки транспортного засобу з дотриманням вимог ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилаючись на вимоги статті 278, 279 КУпАП та III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпекидорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 (далі - Інструкція №1395) було дотримано процедуру підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Поліцейським Управління було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи.

Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395, з дотриманням вимог пункту 9. Також, в Постанові Інспектором було зазначено, що з правами та обов`язками позивач був ознайомлений, однак, від підпису останній відмовився.

Звертаємо увагу суду на те, що згідно наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. Виходячи з цього, відеозапис не є збереженим. Управлінню патрульної поліції не були відомі наміри позивача скасовувати постанову, та про необхідність збереження відеозапису з відеореєстраторів того дня.

Інспектор мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та в порядку, передбаченому чинним законодавством. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Так, згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ЕНА №1721531 від 22.03.2024 року, позивач ОСОБА_1 об 20год.52хв. 22.03.2024р. по вулиці Т.Шевченка в м.Львові керуючи транспортним засобом марки «Volrswagen Golf Plus» д.н.з. НОМЕР_1 не виконаши вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги п.8.4. «в» ПДР України, внаслідок цього, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, а саме здійснення зупинки в забороненому місці, однак, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовано, відеозапису вчиненого позивачем правопорушення до відзиву не долучено, також фототаблиць із встановленням знаку 3.34 «Зупинку заборонено», з ділянки дороги де було виявлено автомобіль позивача до матеріалів справи не долучено, чи будь-яких інших доказів з камер на яких зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення. Більше того, в оскаржуваній Постанові не зазначено, які докази правопорушення до неї додаються. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1721531 від 22.03.2024 року, яка оскаржується позивачем.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки, також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог зазначених вище вимог ПДР відповідачем до суду першої інстанції не було подано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів з камер на яких зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення. Більше того, в оскаржуваній Постанові не зазначено, які докази правопорушення до неї додаються.

Відтак, фіксування вчиненого позивачем порушення здійснено лише Постановою, яка не може розглядатися як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17, 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці (частина друга цієї статті).

Крім того, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73-74 КАС не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані висновки наведені Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №344/4629/16-а.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити, постанову серії ЕНА №1721531 від 22.03.2024 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати, та у відповідності до ст. 286 КАС України закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 286, 288, 293 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Інспектор 1 взводу 4 роти 3 батальону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтеннанта поліції Стецик Христина Петрівна про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №1721531 від 22.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції

юридична адреса: 79053, вул.Перфецького, 19 м.Львів.

Третя особа: Інспектор 1 взводу 4 роти 3 батальону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтеннанта поліції Стецик Христина Петрівна

юридична адреса: 79053, вул.Перфецького, 19 м.Львів.

Суддя: Швед Н.П.