Справа № 472/1037/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 472/1037/24

Перша інстанція: суддя Орленко Л.О.,

повний текст судового рішення

складено 30.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) та просив скасувати постанову серії ЕНА №3120648 від 24.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що поліцейським УПП в Одеській області Ткачем В.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3120648, в якій зазначено, що 24 вересня 2024 року о 10 год. 59 хв. на Новомиколаївській дорозі (Старокиївське шосе), 23 км, позивач керував вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, у якого був відсутній один противідкатний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, на середній осі даного напівпричепа, чим порушено вимоги п.31.4.5."б" ПДР України, тобто позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає постанову такою, яка не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб, яким він керував, не мав встановлених шин, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, а поліцейський виніс постанову без будь-яких доказів щодо вчинення ним правопорушення. Щодо іншого порушення, яке зазначено в постанові, а саме що був відсутній один противідкатний пристрій, то в постанові не зазначено, яку норму законодавства було порушено. Крім того, поліцейським було порушено його право на захист, оскільки відмовлено в перенесенні розгляду справи для залучення йому адвоката. Також, поліцейським не було складено акт відповідності технічного стану транспортного засобу, а правопорушення було виявлено на блокпосту, чого поліцейський не мав права робити.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕНА №3120648 від 24.09.2024 року поліцейським УПП в Одеській області Ткачем В.І. застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КУпАП.

Так, 24 вересня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3120648, в якій зазначено, що 24 вересня 2024 року о 10 год. 59 хв. на Новомиколаївській дорозі (Старокиївське шосе), 23 км, водій ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого був відсутній один противідкатний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, на середній осі даного напівпричепа, чим порушено вимоги п.31.4.5."б" ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем порушено вимоги п.31.4.5."б" ПДР., а тому відповідачем правомірно винесена спірна постанова про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР).

Відповідно до п.31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктами «б» та «є» п.31.4.5 ПДР України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

- шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини;

- відсутній на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т. і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т. противідкотні упори (щонайменше два).

Згідно п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ст.121 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як встановлено матеріалами справи, оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування вантажним транспортним засобом з напівпричепом SCHMITZ, у якого був відсутній один противідкотний пристрій, та встановлені шини, що мають місцеві пошкодження, що оголюють корд на середній осі даного напівпричепа.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача до суду першої інстанції будо додано відеозапис та скріншоти (фото) з цього запису, на яких відображено подію, зазначену в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 3120648 від 24.09.2024 року, що підтверджує обставини, викладені в постанові.

Зокрема, на вказаних скріншотах (фото) з відеозапису відображено відсутність одного противідкотного пристрою, а також що на середній осі напівпричепа зі сторони водія на шин наявний дефект гумового покриття з частковим оголенням корду шини. Крім того, з іншого боку напівпричепу на середній осі, зі сторони пасажира, шина також мала пошкодження з оголенням корду шини, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аналіз вказаних відеоматеріалів та скріншотів (фото) підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення, а саме те, що останній керував транспортним засобом з напівпричепом, який мав технічні несправності: відсутній один противідкотний пристрій, а шини мали місцеві пошкодження, які оголюють корд, що відповідно до ПДР України забороняє експлуатацію відповідного транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що у спірній постанові немає посилання на норму ПДР щодо противідкотних пристроїв, оскільки у цій постанові наявне описання суті цього порушення, яке охоплюється дією ч.1 ст.121 КУпАП, відповідно до якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому такий недолік спірної постанови не є безумовною підставою для її скасування.

Крім того, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 за №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 за № 3891-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години З0 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.

Згідно п.7 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України від 12.05.2015 року за №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- перевіряти у порядку, визначеному КМУ, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2021 за №1456 (далі Порядок №1456), уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, серед іншого, порушення водієм ПДР, а також проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Пункт 5 Порядку №1456 визначено право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Транспортний засіб під керуванням позивача було зупинено на блок-посту, розташованому при в`їзді в м.Одесу по Новомиколаївському шосе 14 на 21 км.

З огляду на зазначені положення законодавства, посилання позивача на те, що у посадової особи позивача були відсутні законні підстави для виявлення та оформлення на блок-пості порушень ПДР, не є обґрунтованими.

Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи позивача щодо протиправності дій відповідача під час розгляду справи по адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.121 КУпАП, виносяться на місці його вчинення.

Посилання позивача на порушення поліцейським ст.268 КУпАП також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки копію оскарженої постанови позивач отримав, про що свідчить його особистий підпис в п.9 цієї постанови, що останнім не заперечується.

Більш того, апеляційний суд наголошує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування лише у разі, коли таке порушення процедури безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що при прийнятті оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн., поліцейський УПП в Одеській області Ткач В.І. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук