Справа № 307/5218/24
Суддя: Сас Л. Р.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/5218/24
Провадження № 2-а/307/57/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д.А.,

за участю позивача ОСОБА_1

його представника - адвоката Плиски Ю.С.

та представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 Фекете Й.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за правилами позовного провадження, встановленого для розгляду окремих категорії термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_2 , від імені позивача ОСОБА_1 , 03 грудня 2024 року, пред`явила до ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 3919 від 26 листопада 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 59 500 грн.

В обгрунтування позову посилалася на те, що відповідно до обставин правопорушення викладених у наведеній постанові, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 26 листопада 2024 року о 09 год. 30 хв. встановлено, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 року № 13602, відповідальною особою за організацію та ведення військового обліку та даного розпорядження в Усть-Чорнянській селищній раді є ОСОБА_1 , який не організував та не довів до керівників підприємств, установ, організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіка звіряння, затвердженого розпорядженням голови Тячівської РВА-РДА від 07.02.2024 року № 11. День виявлення порушення 25.11.2024. День вчинення порушення 16.11.2024, чим порушив абзац 1 п. 12 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності

безпідставно, у зв`язку з чим, винесена посадовою особою постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, необґрунтованою і підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних мотивів.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування забезпечують доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої держадміністрації (військової адміністрації) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування.

Відповідно до листа № 13602 від 04 листопада 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресованого голові Усть-Чорнянської селищної ради, у відповідності до Постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», розпорядження голови Тячівської районної військової адміністрації від 07.02.2024 року № 11 «Про стан військового обліку на території Тячівського району у 2023 році та завдання щодо його поліпшення на 2024 рік» прошу Вас довести до відома керівників підприємств, установ та організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіка звіряння, затвердженого розпорядженням голови Тячівської районної військової адміністрації від 07.02.2024 року № 11. Керівникам нижченаведених підприємств направити осіб відповідальних за ведення військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для проведення звіряння згідно графіку: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРУСТПРОМ» - 21.11.2024; ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВІМ 2005» - 21.11.2024; ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМТСВО «БРУСТУРЯНСЬКЕ ЛІСОМИСЛИВСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО» - 22.11.2024. Про виконання повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 до 15.11.2024 року.

Вважає, що лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 року № 13602, невиконання якого інкримінує керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 , не є підставою для ознайомлення керівників підприємств, установ й організацій з його змістом, оскільки не відповідає вимогам, які повинне містити розпорядження, з наступних мотивів.

Під терміном «інструкція з діловодства», відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, слід розуміти обов`язковий нормативний акт, що регламентує зміст та організацію виконання процесів з діловодства установи.

Відповідно до пункту першого розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Вказані Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктами 3 та 4 глави першої «Загальні вимоги до створення управлінських документів» розділу II «Документування управлінської інформації» цих Правил організаційно-розпорядча документація, що є одним з класів управлінської документації, поділяється на: організаційну, що містить правила, норми, що визначають статус, компетенцію, структуру, штатну чисельність і посадовий склад установи, функціональний зміст діяльності установи та її підрозділів (положення або статут установи, положення про структурні підрозділи установи, посадові інструкції, штатні розписи, договори тощо); розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичну, що містить інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення (акти, довідки, доповідні записки, заяви, пояснювальні записки, протоколи, службові листи тощо). Право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності).

Відповідно до пункту дев`ятого глави 9 «Загальні вимоги до тексту управлінських документів» розділу ІІ Правил від 18.06.2015 № 1000/5, в установах, що діють за принципом єдиноначальності, текст розпорядчого документа викладається від першої особи (НАКАЗУЮ - у наказах, ЗОБОВ`ЯЗУЮ - у розпорядженнях).

Згідно вимог пункту другого глави десятої «Особливості підготовки та оформлення розпорядчих документів» розділу ІІ Правил 18.06.2015 № 1000/5, будь-який розпорядчий документ, за винятком спільного, оформлюють на бланку із зазначенням його конкретного виду (постанова, рішення, наказ, розпорядження).

Розпорядчі документи (накази, розпорядження) з кадрових питань (особового складу) також можуть бути складені на підставі міжгалузевих типових уніфікованих форм, затверджених в установленому порядку. Особливості оформлення проектів нормативно-правових актів установи, які підлягають державній реєстрації, визначаються Типовою інструкцією з діловодства та інструкцією з діловодства установи.

Згідно вимог статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до абзацу першого пункту другого розділу «Загальні питання» Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року, № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Тобто, у своїй діяльності керівники ТЦК та СП мають користуватися, в тому числі, Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях.

Згідно вимог абзацу п`ятого пункту 12 розділу «Права та обов`язки керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки» Положення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Зазначила, що лист, на який у постанові посилається начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_3 від 04.11.2024 року, № 13602, не відповідає вимогам розпорядження, яке затверджене Постановою КМУ (Додаток 13 у Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, та внесений із змінами згідно з Постановою КМ № 560 від 16.05.2024), а саме, відсутнє найменування документа, що саме і відрізняє його від інших документів, наділяє його певною юридичною силою та зобов`язує його до виконання посадовими особами.

Таким чином, порушення абзацу 1 пункту 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р, № 560, можливе тільки за наявності розпорядження керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке ОСОБА_1 не вручалося.

У постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 № 3919 від 26.11.2024, зазначено, що ОСОБА_1 не організував та не довів до керівників зазначених підприємств, установ, організацій про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами.

Однак, у листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2024 не вказано, що ним мала здійснюватися організація проведення звірки з ІНФОРМАЦІЯ_3 і підприємствами, установами й організаціями.

Отже, оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно вимог пункту 6 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року, № 3, до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов"язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 5 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року, № 3, уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

Із абзацу третього пункту 2 розділу ІІ цієї Інструкції вбачається, що у графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляється прочерк.

У порушення вимог статті 251 КУпАП від ОСОБА_1 відбиралися пояснення по факту інкримінованого правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, не роз`яснено роль відсутності його пояснень у майбутньому. Графи у протоколі - «Від пояснення та/або підписання протоколу відмовився(лася) у присутності свідків» та «Пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» не заповнені, в них відсутній прочерк, які і запис, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по факту інкримінованого йому правопорушення.

Суть правопорушення у протоколі та постанові викладені ідентично.

Як вбачається із змісту статей 245 та 280 КУпАП й пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 при винесенні відносно ОСОБА_1 постанови суттєво порушив вимоги законодавства.

Також, міру покарання, призначену ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 59500 гривень це верхня межа санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відсутнє будь-яке обґрунтування призначення ОСОБА_1 такої міри покарання, враховуючи, що у протоколі № 3919 про адміністративне правопорушення від 25.11.2024 зазначено, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та справа підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржуване рішення відповідача було винесено 26 листопада 2024 року та вручено особисто ОСОБА_1 26.11.2024 року.

Оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 № 3919, від 26 листопада 2024 року, порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_1 вцілому, оскільки ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризуюся позитивно та виховує неповнолітнього сина, а наявність факту накладення на нього адміністративного стягнення впливає на довіру односельчан до ОСОБА_1 та підриває його авторитет.

У зв`язку із чим просить ухвалити рішення суду, яким визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 № 3919 від 26 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 59 500,00 гривень; закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень..

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 грудня 2024 року та відкладено, на 14 січня 2025 року.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до розпорядження Усть-Чорнянської селищної ради від 30 вересня 2020 року № 47, на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 був відповідальною особою за організацію та ведення віфйськового обліку ( інспектором ВОС) в Усть-Чорнянській селищній раді.

Відповідно до посадової інструкції позивача, інспектор військового обліку підпорядкований селищному голові, виконує службові доручення селищного голови та ТЦК та СП, надані в межах їх повноважень.

14 жовтня 2024 року відповідачем було вручено розпорядження № 13602, адресоване Голові Усть-Чорнянської територіальної громади. Документом вимагалося довести до відома керівників підприємств, установ, організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіка звіряння затвердженого розпорядженням голови Тячівської районної військової адміністрації від 07.02.2024 року № 11.

Керівникам нижченаведених підприємств направити осіб відповідальних за ведення військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1. ТОВ «Брустпром» - 21.11.2024р.; 2. ПП «ВІМ 2005» - 21.11.2024р.; 3. ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» - 21.11.202 4р.

Сільський голова, як голова виконавчого органу ради доручив виконання вказаного розпорядження позивачу, як відповідальній особі. Однак, позивач вказане розпорядження не виконав. У зв`язку з цим, 26 листопада 2024 року, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, щодо нього винесено постанову № 3919. Відповідно до цієї постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 59500 грн.

Що стосується доводів позивача про протиправність даної постанови, зазначив про те, що у позовній заяві позивач зазначає, що в нього не відбирались пояснення під час складення протоколу.

Однак, надання пояснень у вказаній справі це є правом особи і особа, яка уповноважена на складання такого протоколу не обов`язково повинна відбирати такі пояснення, якщо особа не бажає скористатись таким правом і його реалізувати.

Протокол №3919 був складений 25 листопада 2024 року у присутності позивача, що підтверджується його особистим підписом у вказаному протоколі. У протоколі зазначено дата, час та місце розгляду справи. Крім цього, у вказаному протоколу наявний підпис позивача, що свідчить про роз`яснення йому вимог ст. 286 КУпАП та ст. 63 КУ, якими передбачено право та порядок надання таких пояснень.

Позивач в своєму позові неодноразово згадує Наказ Міністерства юстиції України № 1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», однак Збройні сили України, до яких як орган військового управління входить і відповідач, керуються власною інструкцією з діловодства, затвердженою Наказом Головнокомандувача Збройних сил України «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» від 31.01.2024 року № 40.

Позивач у позовній заяві стверджує, що розпорядження відповідача не відповідає формі, передбаченій додатком 13 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі Порядок №1487). Однак, форма розпорядження, визначена у додатку 13 Порядку №1487, застосовується виключно до правовідносин, зазначених у пункті 47 цього Порядку.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оборону України», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад: доводять розпорядження про виконання мобілізаційних завдань (замовлень) до підприємств, установ і організацій, які знаходяться на території відповідних населених пунктів і залучаються до виконання мобілізаційних завдань (замовлень), та укладають з ними договори (контракти).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження, зокрема, забезпечення організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та альтернативну (невійськову) службу, направлення для проходження базової військової служби, підготовки молоді до військової служби; сприяння в організації навчальних (перевірочних) та спеціальних військових зборів; забезпечення доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої державної адміністрації (військової, військово-цивільної) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик військовозобов`язаних та резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації , на особливий період» від 16 травня 2024 року №560 виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування:

забезпечують доведення до підприємств, установта організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої держадміністрації (військової адміністрації) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування.

Таким чином, позивач не довів до визначених в розпорядженні від 04.11.2024 року № 13602 підприємств про необхідність проведення з ними звірки списків персонального військового обліку, чим на думку відповідача грубо порушив законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відтак, відповідач вважає накладення адміністративного стягнення правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови.

Що стосується вимоги Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу вказав, що на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем на оплату послуг адвоката, жодних належних і допустимих доказів надано не було. Водночас склад та розмір таких витрат, пов`язаних із правовою допомогою, є невід`ємною частиною предмета доказування у справі.

Позивачем до позову не долучено жодного належного і допустимого доказу на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, відтак дана вимога є безпідставною, у задоволенні якої слід відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плиска Ю.С. під час судовго розгляду посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 3919 про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2024 року, складеного головним спеціалістом мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , встановлено, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 року № 13602, відповідальною особою за організацію та ведення військового обліку та даного розпорядження в Усть-Чорнянській селищній раді є ОСОБА_1 , який не організував та не довів до керівників підприємств, установ, організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіка звіряння, затвердженого розпорядженням голови Тячівської РВА-РДА від 07.02.2024 року № 11. День виявлення порушення 25.11.2024. День вчинення порушення 16.11.2024, чим порушив абзац 1 п. 12 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП ( а.с. 7).

Згідно постанови № 3919 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 26 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 26 листопада 2024 року, о 09 год. 30 хв., встановлено, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 року № 13602, відповідальною особою за організацію та ведення військового обліку та даного розпорядження в Усть-Чорнянській селищній раді є ОСОБА_1 , який не організував та не довів до керівників підприємств, установ, організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіка звіряння, затвердженого розпорядження голови Тячівської РВА-РДА від 07.02.2024 року № 11. День виявлення порушення 25.11.2024. День вчинення порушення 16.11.2024, чим порушив абзац 1 п. 12 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП за що на нього накладено штраф у розмірі 59500,00 грн. ( а.с. 6).

Із розпорядження селищного голови Усть-Чорнянської селищної ради від 30 вересня 2020 року № 47 «Про прийняття на роботу інспектором ВОС Палінкаша С.В.» видно, що згідно поданої заяви ОСОБА_1 прийнято на роботу інспектором ВОС селищної ради з 01 жовтня 2020 року (а. с. 32).

Із посадової інструкції працівника військово-облікового Усть-Чорнянської селищної ради, затвердженого селищним головою П.Костяком, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 18 грудня 2020 року видно, що інспектор військового обліку підпорядкований селищному голові, підзвітний та підконтрольний відділу внутрішніх справ та військовому комісаріату. Виконує рішення селищної ради та її виконавчого комітету, службові доручення селищного голови, відділу внутрішніх справ та військового комісарітау надані в межах їх повноважень.

До повноважень та функціональних обов`язків інспектора військового обліку входить, зокрема: здійснювати облік військовозобов`язаних та призовників п. 24 ПКМУ № 921 за 2016 рік; по обліку військовозобов`язаних в роботі керуватися Законом України «Про загальний військовий обов`язок»; в установлений строк приймати на військовий облік військовозобов`язаних і призовників, що прибули на постійне чи тимчасове проживання і знімати з обліку їх при вибутті в іншу місцевість; виявляти військовозобов`язаних, що не стоять на військовому обліку і допризовників, що не пройшли приписку, і відповідно перших приймає на облік, а других направляти у військомат; сповіщати на вимогу військомату військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військомат і сприяти своєчасній явці; вести облік всіх підприємств, які знаходяться на території ради, здійснювати систематичний контроль за їх військово-обліковою роботою і не рідше одного разу в рік проводити звірку облікових даних; вносити в карточки певного обліку і в списки всі зміни і щомісячно повідомляти військомат; звіряти не рідше одного разу в рік дані карточок первинного обліку на військовозобов`язаних і списків призовників з погосподарськими книгами, а також шляхом подвірного обходу. В ці ж строки вивірені дані первинного обліку звіряти з обліковими даними військомату; складати і щорічно в грудні представляти у військомат списки тих, хто підлягає підготовці до військової служби і тих, хто підлягає приписці; враховувати військовозобов`язаних і призовників, що заявили про зміну стану їх здоров`я, і один раз в місяць повідомляти про це військомат.

Також, у відповідності до п. 2.3. готувати інформації, доповіді на засідання виконкому та селищної ради, відповіді на листи районної державної адміністрації стосовно питань обліку і призову юнаків до лав армії; готувати інформації на засідання виконкому та селищної ради, відповіді на листи стосовно питань обліку і призову юнаків та ряд інших (а.с. 32-35).

Із вимоги начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 04 листопада 2024 року, адресованої голові Усть-Чорнянської територіальної громади ОСОБА_7 відомо, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до Постанови КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (без зазначення пункту, тобто конкретної норми), розпорядження голови Тячівської районної військової адміністрації від 07 лютого 2023 року № 11 «Про стан військового обліку на території Тячівського району у 2023 році та завдання щодо його поліпшення на 2024 рік» (без зазначення пункту, тобто конкретної норми), вимагає довести до відома керівників підприємств, установ та організацій, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка обслуговується виконавчим органом сільської ради про строки проведення з ними звірки списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів та копій військово-облікових документів з обліковими документами ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіка звіряння, затвердженого розпорядженням голови Тячівської районної військової адміністрації від 07.02.2024 року № 11. Керівникам нижченаведених підприємств направити осіб відповідальних за ведення військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для проведення звіряння згідно графіку: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРУСТПРОМ» - 21.11.2024; ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВІМ 2005» - 21.11.2024; ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМТСВО «БРУСТУРЯНСЬКЕ ЛІСОМИСЛИВСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО» - 22.11.2024. Про виконання повідомити ІНФОРМАЦІЯ_3 до 15.11.2024 року. Даний лист містить виправлення, внесені в ручному режимі в частині дати до якої слід виконати дану вимогу, а саме дата «15» містить виправлення. Дана вимога доручена для виконання ОСОБА_1 (а. с. 8).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 1 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 відомо, що ця Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Тобто, законодавцем визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, а важливою законодавчою гарантією об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції 3, до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Також, відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Що стосується виконання ОСОБА_1 вимоги керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 слід зазначити, що суд бере до уваги пояснення позивача в тій частині, що доручена йому вимога була виконана ним вчасно і керівникам зазначених у вимозі підприємств було належним чином доведено до відома строки проведення з ними звірки, що вбачається із наявних у даній вимозі трьох підписів про їх отримання, серед яких наявна дата 11 листопада 2024 року (а. с.8).

Пояснення позивача підтверджуються, повідомленням голови Усть-Чорнянської територіальної громади Петра Костяка від 12 листопада 2024 року за вихідним номером 36911, адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про виконання листа за № 13602 від 04.11.2024 року із якого видно, що інспектор військового обліку Усть-Чорнянської територіальної громади ОСОБА_1 ознайомив 11 листопада 2024 року ТОВ «БРУСТПРОМ», ТОВ «ВІМ 2005» та ДП «Брустрянське лісомисливське господарство» з листом № 13602 від 04.11.2024 у встановлені у вимозі строки, на підтвердження чого, в додатку зазначено про надання підтверджуючих документів про ознайомлення з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.11.2024 на 6 арк. (а .с. 49).

У той час, суд не бере до уваги відповідь, долучену представником відповідача від 20.01.2025 року № 02/01, надану директором ТОВ «Брустпром» ОСОБА_8 , адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 про те, що розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 13602 від 04.11.2024 було вручено інспектором ВОС Усть-Чорнянської селищної ради Палінкашем С.В. працівнику ТОВ «Брустпром» ОСОБА_10 18 листопада 2024 року, оскільки відповідні дані відповідач повинен був з`ясувати перед складанням постанови та долучити відповідні докази на підтвердження вини позивача, що є його обов`язком відповідно до вимог ст. ст. 77, 78 КАС України .

Відтак, під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16-а).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Також, слід зазначити, що частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Диспозиція даної частини статті, як бланкетної норми, не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Серед ознак суті адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотримано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на необхідність чіткого посилання на конкретну норму, яку порушив суб`єкт правопорушення і яка обумовлює об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, відсутність такої вказівки у постанові суперечить принципу правової визначеності та позбавляє суд можливості визначити суть інкримінованого правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Висновки викладені Європейським судом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та протокол про вчинення адміністративного правопорушення не можуть вважатися беззаперечними доказами вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Також, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів того, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ураховуючи наведене, а також те, що під час розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із квитанції вбачається, що позивачка за подання позову сплатила судовий збір у розмірі 620,60 грн. судового збору ( а.с.1).

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 по справі №826/7778/17.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надав: договір про надання правової допомоги від 28.11.2024 року, акт-опис приймання передчі з наданих послуг про оплату в повному обсязі позивачкою ОСОБА_11 5000 грн. за надані послуги.

Позивачка просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи незначну складність категорії справи, суд вважає, що складання позовної заяви (3 000 грн. 00 коп.) не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Разом з тим, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 2000,00 грн. і такий розмір буде співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст. ст. 241- 244, 246, 250 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову № 3919, винесену 26 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 59 500 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня складення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , Закарпатська область, Тячівський район, селище Буштино, вул. Шевченка, 14.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Представник відповідача: Фекете Йосип Йосипович, ІНФОРМАЦІЯ_6 , Закарпатська область, м. Тячів, вул. Незалежності, 49.

Повне рішення буде складено 24 січня 2025 року.

Суддя Л.Р.Сас