Справа № 490/68/25
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/68/25
н/п 2-а/490/53/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участі секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку та дотримується його правил. Зокрема, позивач своєчасно уточнив свої персональні та облікові дані на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX.

Також позивач 04.01.2024 та повторно 04.09.2024 пройшов військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до несення військової служби.

27 грудня 2024 року Позивач рухався у власних справах з м. Миколаєва до м. Херсон та на в`їзді до м.Херсон на блок-посту був зупинений співробітниками поліції для перевірки документів. Після перевірки документів, що посвідчують особу позивача йому було повідомлено про те, що він перебуває у розшуку, у зв`язку з чим позивачу було запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення відомостей. В ході спілкування з працівниками РТЦК позивачу повідомили, що він начебто вчинив порушення правил військового обліку, а саме не з`явився 02.02.2024 за повісткою до ТЦК, позивач зауважив у відповідь, що жодних повісток про виклик до ТЦК на 02.12.2024 він не отримував.

Однак, незважаючи не заперечення позивача та не надання йому доказів начебто вчинення правопорушення, начальником відділення обліку мобілізаційної роботизаступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 у відношенні Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № І/1/3506 від 27.12.2024, в якому вказано, що на порушення вимог абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до ТЦК 02.12.2024, на вказаний виклик не з`явився, у зв`язку із чим був оголошений у розшук адміністративне правопорушення, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

На підставі вказаного вище протоколу 27.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 у відношенні Позивача було винесено постанову №І/1/3506 від 27.12.2024, якою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00грн., передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова № І/1/3506 від 27.12.2024 винесена незаконно, а тому вона має бути скасована, оскільки відповідачем не було зібрано та не представлено позивачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Будь-яких доказів (копії повістки чи корінця повістки з підписом позивача про її отримання, відеозапису процесу вручення повістки, опису вкладення до конверта, зворотного повідомлення про вручення, фіскального чека Укрпошти про надіслання повістки поштою) того, що позивачу вручалася чи направлялася поштою відповідна повістка, із зазначенням строку явки, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивачу представлено не було і відповідні докази в процесі розгляду справи в порушення вимог ст.279 КУпАП не досліджувалися.

Тобто твердження відповідача про те, що позивачу була вручена повістка на прибуття до ТЦК 02.12.2024 не підтверджені жодними доказами.

Крім того, відповідач у вищевказаному протоколі та оскаржуваній постанові не посилається на те: який реєстраційний номер мала начебто виписана позивачу повістка; ким саме ця повістка була виписана (якою саме уповноваженою особою); до якого саме ТЦК було викликано позивача на 02.12.2024; з якою метою було викликано позивача до ТЦК на 02.12.2024.

Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що відповідачем не розкрито суть начебто вчиненого позивачем правопорушення.

Легітимність використання реєстру «Оберіг» відповідачем як доказу вчинення позивачем інкрімінованого йому правопорушення не підтверджується, а окрім того, самі по собі відомості з інформаційної системи не можуть замінювати докази, перелік яких наведено у ст.251 КУпАП.

Позивач зазначає, що згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в чому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на наведене вище, позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № І/1/3506 від 27.12.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

06.01.2025 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 07.01.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.01.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає про необґрунтованість позовної заяви та її безпідставність просить в позові відмовити.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що 27.12.2024 р. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючи за адресою АДРЕСА_1 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки до 02.12 2024 року до ТЦК, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд, в зв`язку з чим був оголошеним в розшук, доки 27.12.2024 р. був доставлений національною поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що підтверджується даними реєстру «Оберіг», виявлено рапортом працівників поліції та протоколом від 27.12.2024 року.

При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що повістку до ТЦК не отримував, але зазначене твердження не відповідає дійсності.

12.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 направив ОСОБА_1 повістку № НОМЕР_1 про необхідність з явлення до ТЦК для уточнення даних на 22.11.2024 року. Зазначена повістка направлялась рекомендованим листом через Укрпошту на задекларовану адресу проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . Згідно Довідки Укрпошти від 26.11.2024 року адресат відсутній за вказаною адресою і повістка повернута.

На підставі складеного протоколу, 27.12.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на гр. ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.З ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

При винесенні постанови були враховані та досліджені: повістка №1141647 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; рапорт працівника Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 , його пояснення; відомості Єдиного реєстру «Оберіг», згідно якого ОСОБА_1 з 02.12.2024 року знаходиться в адміністративному розшуку.

У відповідності до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024року - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв 'язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджує твоя інформацією та або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної

підтримки іншої адреси місця проживання.

З огляду на вищевикладене, відповідач наполягає, що позивач вважається таким, що належно оповіщений про виклик до ТЦК і у нього виник обов`язок зявитися до ТЦК, але він його проігнорував, що вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення і стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, вчинене в умовах особливого періоду

22.01.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив,в якій предтавник позивача зазначив, що наведені відповідачем у відзиві доводи не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях та не доведені належним чином.

Відповідач наводить суперечливі відомості, а саме - у протоколі та оскаржуваній постанові вказано, що позивач нібито не явився до РТЦК за повісткою 02.12.2024, однак у відзиві дата явки за повісткою вже вказана зовсім інша - 22.11.2024. Отже є незрозумілим, на яку саме дату викликався позивач до РТЦК.

Крім того, в порушення вимог ч.3 ст.162 КАС України про те, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач до направленого позивачу відзиву не додав копію повістки, на яку він посилається у відзиві.

У протоколі та оскаржуваній постанові не вказано номер повістки, якою нібито викликали Позивача до РТЦК та не вказано, що ця повістка досліджувалася при винесенні оскаржуваної постанови, але у відзиві Відповідач вже посилається на цю повістку (№ 1141647). Однак згідно ст.279 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, досліджуються докази. Відповідно, у оскаржувані постанові мало бути зазначено номер та дату повістки, якою нібито викликали позивача до РТЦК, чого зроблено не було.

Доводи відповідача у відзиві про те, що повістка №1141647 ніби-то направлялася на адресу позивача поштою та не була вручена позивачу через те, що той був відсутній за адресою реєстрації, не доведені належними та допустимими доказами та ґрунтуються на цілковитих припущеннях.

Відповідно до п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і

забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Згідно п.16 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071, далі - Правила №1071) повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто.

Згідно п.101 Правил №1071, у разі невручення рекомендованого листа з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Отже, вищевказані нормативні акти передбачають можливість надіслання РТЦК військовозобов`язаному громадянину повістки засобами поштового зв`язку. Однак таке надсилання має здійснюватися рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Отже, якщо відповідач стверджує, що позивачу ніби-то направлялася поштою повістка про виклик до РТЦК та така повістка не була вручена, відповідач зобов`язаний надати належні, допустимі, достатні та достовірні докази такого направлення, крім самої повістки, зокрема: поштовий конверт з позначкою "Повістка ТЦК" з штемпелем Укрпошти про направлення повістки Позивачу; опис вкладення до рекомендованого листа з поштовим штемпелем відділення Укрпошти, підписом працівника Укрпошти та фіскальним чеком про приймання до пересилання такого листа; повідомлення про вручення з відміткою про причини неможливості вручення рекомендованого листа з повісткою позивачу; довідку Укрпошти від 26.11.2024 про причини неможливості вручення повістки Позивачу (на яку посилається Відповідач).

Однак відповідач жодного із зазначених доказів до суду не надав, а за такого позивач просить відхилити доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву та задовільнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 « Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».

Відповідно до ч.2 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадяниом України та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з повістки №1141647 від 12.11.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 належить з`явитися 22.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення данних до ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_3 ).

Зазначена повістка направлялась рекомендованим листом через Укрпошту на задекларовану адресу проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , вказане підтверджується дослідженими судом описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №910 від 12.11.2024 року (Форма 107П); рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу №910 від 12.11.2024 року (Ф.119); конвертом поштового відправлення №910 із зазначенням на ньому: "Повістка ТЦК Вручити особисто".

Згідно Довідки Укрпошти від 26.11.2024 року (Ф.20) адресат відсутній за вказаною адресою і повістка повернута.

Як вбачається з рапорту від 27.12.2024 року 27.12.2024 року о 11:30 год за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено (встановлено) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , якого о 11:50 годин доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27.12.2024 року о 12:30 годин уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, який зареєстрований за №І/1/3506 від 27.12.2024 року в Журналі обліку протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В протоколі №І/1/3506 про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 року зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог абзацу другого ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки 02.12.2024 року до ТЦК, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, доки 27.12.2024 р. був доставлений національною поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Адміністративне правопорушення виявлено та встановлено - 27.12.2024р.

В протоколі міститься пояснення позивача про те що він повістку ніяким чином не отримував, а також наявний підпис позивача про отримання копії протоколу.

Зі змісту постанови №І/1/3506 у справі про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2024 року вбачається, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 розглянувши матеріали справи щодо наявності в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, встановив, що громадянин ОСОБА_1 , будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог абзацу другого ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки 02.12.2024 року до ТЦК, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, доки 27.12.2024 р. був доставлений національною поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.З ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що підтверджується данними реєстру "Оберіг", виявлено рапортом працівників поліції та протоколом від 27.12.2024 року.

При розгляді справи враховано ті обставини, що ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав та пояснив, що не отримував повістку.

Обставин що пом`якшують адміністративну відповідальність або обтяжують адміністративну відповідальність не встановлено.

Враховуючи, що вина громадянина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП доведена, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Зазначена постанова підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковниом ОСОБА_3 та у відповідній графі міститься підпис ОСОБА_1 про отримання копії постанови №І/1/3506 від 27.12.2024 року.

Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 3 статті 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Крім того, частиною 10 статті 1 Закону України "Про віськовий обов`язок та військову службу" встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Слід також зазначити, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Судом встановлено що позивач до ІНФОРМАЦІЯ_9 о 09:00 22.11.2024 року не з`явився, про причини своєї неявки ІНФОРМАЦІЯ_6 не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з постанови №І/1/3506 у справі про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2024 року розгляд справи про адміністративні правопорушення і накладення адміністративного стягнення здійснено начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 .

Таким чином оскаржувана постанова винесена повноважною посадовою особою.

Відповідно до ст. 245 КупАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із частин 1 та 2 ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8 цього Кодексу.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до статті 258 КУпАП України протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи, що судом встановлено що позивач до ІНФОРМАЦІЯ_9 о 09:00 22.11.2024 року не з`явився, як не з`явився і 02.12.2024 року, про причини своєї неявки ІНФОРМАЦІЯ_6 не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд погоджується з доводами позивача про зазначення в повістці та постанові різних дат прибуття (не прибуття) позивача до ІНФОРМАЦІЯ_9 - 22.11.2024 року та 02.12.2024 року, але враховуючи встановлені судом обставини, таке не скасовує правильних висновків відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не може мати наслідком скасування оскаржуваної постанови, що в свою чергу, прямо суперечитиме завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 245 КУпАП, згідно з якою, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та наведених вище приписів щодо завдань КУпАП, дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та ухвалення оскаржуваної постанови розцінені, як добросовісні та такі, що направлені на реалізацію відповідачем своїх повноважень встановлених КУпАП.

Крім того, судом не приймаються до уваги аргументи позивача про, начебто, ненаправлення йому повістки про виклик до РТЦК, оскільки такі спростовані наданими відповідачем та дослідженими судом доказами.

Таким чином, дослідивши оскаржувану постанову, встановлено що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Всебічно дослідивши обставини справи, а також надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Постанову №І/1/3506 у справі про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17000,00 грн., залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Саламатін