Справа № 474/1167/24
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/1167/24
Провадження № 2-а/474/2/25
Рішення

Іменем України

17.01.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

30.10.2024р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до, після заміни 19.12.2024р. відповідача, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову серії БАА № 572882 від 24.10.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, п.п. 2.3 в, 2.1 ґ ПДР (далі - оскаржувана постанова).

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 24.10.2024р. щодо неї інспектором ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Тараненко Н.В. було винесено оскаржувану постанову за те, що вказаної дати о 07 год. 59 хв. по вул. Ломоносова, 38а, с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області вона керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами паскової безпеки не користувалася ними, а також було виявлено, що ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом не маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 2.3 в, 2.1 ґ ПДР України.

Позивачка, вважає притягнення її до адміністративної відповідальності незаконним, оскільки працівник поліції відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ Про Національну поліції України не представився та відповідно до ст. 35 цього закону не повідомив причину зупинки, хоча вимагав водійське посвідчення, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс. Вона пред`явила посвідчення водія у застусунку Дія, після чого працівник поліції порушуючи вимоги ст. 268 КУпАП не ознайомила її з матеріалами справи, не повідомила про те, що розпочався розгляд адміністративної справи, не роз`яснили їй права та обов`язки, однак почали склади оскаржувану постанову, по завершенню складання якої попрохали проставити свій підпис у постанові та надали її копію.

Позивачка зазначає, що не погоджується з оскаржуваною постановою і з тих підстав, що вважає себе не винуватою, а постанову - необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

06.01.2025р. представниця відповідача Спинул Ю.І. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень посилається на те, що Указом Президента України від 24.02.2022р. за № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, під час якого право на проведення перевірки документів осіб, огляду речей та транспортних засобів надано відповідним уповноваженим органам Національної поліції. При цьому порядок такої перевірки та огляду під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затверджено Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021р. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про національну поліцію передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Статтею 32 Закону України Про національну поліцію визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним контролем, або в місці здійснення поліцейським спеціального поліцейського контролю. Відповідно до Указу Президента України №64, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану. Так, в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване ст. 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування. Згідно п. 7 ч. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану дозволено перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Відтак, відповідач вважає, що зупинки позивачки була законна та обґрунтованою.

24.10.2024р., о 07 год. 59 хв., під час патрулювання було зупинено транспортний засіб BAЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався за адресою: вул. Ломоносова, 38а, с-ще Врадіївка, автомобіль з обладнаним засобом паскової безпеки, але позивачка не користувалася ними, також було виявлено що остання керувала вищевказаним транспортним засобом не маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. Отже, інспектором Тараненко Н.В. виявлено ознаки адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП України, якою накладено штраф в розмірі 510 грн. Інспектор Тараненко Н.В. розглядала справу, оголосила, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснила позивачці, яка брала участь у розгляді справи, її права і обов`язки, ознайомлено з правами особи яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ст. 268 КУпАП та змістом ст. 63 Конституції України. Будь-які заперечення, шляхом подання пояснення на окремому аркуші щодо незаконності та необґрунтованості складання постанови позивачкою не надано. ОСОБА_1 отримала копію постанови під підпис та власноруч написала з постановою згодна на місці розгляду адміністративної справи, а саме 24.10.2024.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а пункт 1.4 передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила. За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Відповідно до даних з сайта МТСБУ станом на 24.10.2024 поліс на транспортний засіб ВАЗ 2104 номерний знак НОМЕР_2 відсутній.

Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивачка в судове засідання 17.01.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас, у заяві від 14.01.2025р. просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представниця відповідача Спинул Ю.І. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу у відсутність представника відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

24.10.2024р. о 08 год. 01 хв. інспектором ВРПП Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області капітаном поліції Тараненко Н.В. стосовно позивачки складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 572882, в якій при викладенні часу та місця скоєння, суті і обставин правопорушення, зазначено наступне: 24.10.2024р. о 07 год. 59 хв. по вул. Ломоносова, 38А, с-ще Врадіївка Первомайського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керувала т/з ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, була не пристебнута ремнями безпеки, а також було встановлено, що водій ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом не маючи при собі полісу наземного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАп та ч. 5 ст. 121 КУпАП (п.п. 2.3 в, 2.1 ґ ПДР України). На підставі ст. 36 КУпАП (об`єднано) до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Графа 7 оскаржуваної постанови До постанови додається не містить будь-яких записів, посилань на докази.

У графі 8 оскаржуваної постанови Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП мені роз`яснено наявний рукописний підпис особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також графа 9 оскаржуваної постанови Копію постанови мною отримано містить рукописний текст З постановою згодна та рукописний підпис особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з витягом результатів пошуку з Централізованої бази даних МТСБУ згідно з яким поліс на транспортний засіб № М0374НИ на 24.10.2024р. не знайдено.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (в тому числі ч.ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП), тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2, ч. 4, ч. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті (найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення), повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. № 1395 (далі - Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі У випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ст. 285 КУпАП).

Згідно зі ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України Про дорожній рух визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 ґ цих правил, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У пункті 2.3 в ПДР України визначено, що на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. а п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 5 ст. 121 КУпАП).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Вказане порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стосовно тверджень позивачки на незаконність зупинення поліцейськими транспортного засобу під керуванням позивача, за відсутності передбачених ст. 35 Закону № 580-VIII для цього законних підстав, та без наявності жодних доказів про порушення водієм правил дорожнього руху та доказів наявності причин зупинки, то суд звертає увагу, що підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Більше того, згідно з ч. 2 ст. 30 Закону № 580-VIII поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 Закону № 580-VIII визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 16.08.2019р. по справі № 524/126/17, від 10.09.2019р. по справі №537/2324/17, від 25.09.2019р. по справі №127/19283/17.

У цих постановах Верховний Суд наголошував, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, та констатував, що доводи скаржника про те, що, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022р. у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022р. у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022р. у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022р. у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022р. у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023р. у справі № 500/26/22, від 16.03.2023р. у справі № 400/4409/21.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.04.2020р. у справі № 813/1790/18 та від 22.05.2020р. у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

На підтвердження обставин викладених у оскаржуваній постанові щодо керування позивачкою транспортним засобом не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з кваліфікацією адміністративного правопорушення посадовою особою органу Національної поліції за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано витяг результатів пошуку з Централізованої бази даних МТСБУ згідно з яким поліс на транспортний засіб № М0374НИ на 24.10.2024р. не знайдено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивачка не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому в силу приписів ч. 1 ст. 126 КУпАП її правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею, а тому оскаржувана постанова в частині притягнення позивачки до відповідальності за порушення п. 2.1 ґ ПДР та відповідно вчинення останньою адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є законною, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Водночас слід зазначити, що в оскаржуваній постанові позивачці також інкриміновано керування транспортним засобом ВАЗ-2104, д.н.з. НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутою ременями безпеки, тобто фактично порушення п. 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.п. в п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього знаку водія транспортного засобу зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (ремені безпеки), водії зобов`язані користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Разом з тим, до відзиву на позовну заяву, стороною відповідача не надано належних доказів, які б свідчили про обставини того, що водій транспортного засобу ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_2 , в зазначені в оскаржуваній постанові дату, час та місці, саме під час руху, дійсно був не пристебнутий паском безпеки.

Інші докази на підтвердження винуватості позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем не надавались і матеріали справи їх не містять, хоча за змістом положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином оскаржувана постанова в частині притягнення позивачки до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (пп. в п. 2.3 ПДР України) є незаконною та підлягає скасуванню, а справа в цій частині - закриттю.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача про визнання позивачкою своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 5 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, з огляду на висловлену нею згоду з оскаржуваною постановою у графі 9 самої постанови, в якій вона вчинила запис з постановою згодна, оскільки визнання особою своєї вини у вчиненому може бути покладено в основу висновку про доведеність обвинувачення тільки за умови, що вина доведена в законному порядку, чого в ході даного судового розгляду встановлено не було.

Щодо наданого до відзив на позовну заяву рапорту складеного інспектором ВРПП Первомайського РВП Тараненко Н.В. на ім`я начальника Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо обставин вчинення позивачкою адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, то він також не береться судом до уваги, так як не відповідає критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, зокрема складений зацікавленою особою (поліцейським), та з нього ж неможливо ідентифікувати час його складання, оскільки він не містить такого обов`язкового реквізиту як дата.

Суд зазначає, що оскаржувану постанову винесено із врахуванням ст. 36 КУпАП та стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому враховуючи ту обставину, що за результатами судового розгляду оскаржувану постанову якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення у цій частині, суд з врахуванням ч. 3 ст. 286 КАС України за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП змінює вказану постанову серії ББА № 572882 від 24.10.2024р. в частині заходу стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 425 грн. 00 коп.

Згідно ст. 139 КАС України судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 605 грн. 60 коп., покладається на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (50 %), а відтак судовий збір в сумі 302 грн. 80 коп. (задоволена вимога про скасування постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП) підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 572882 від 24.10.2024р. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (п.п. 2.3 в ПДР України) - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення у цій частині.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 572882 від 24.10.2024р. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (2.1 ґ ПДР України) змінити, в частині заходу стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 25 (двадцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 січня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол