Справа № 300/9612/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2025 р. справа № 300/9612/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язання здійснити з 01.03.2024 відповідний перерахунок і виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного фонду, орган Пенсійного фонду України, Пенсійний орган, Головне управління ПФУ в області, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, Управління), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження з 01.03.2024 розміру пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 в нарахованому розмірі без обмеження максимальним розміром і обчислену з врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії визначених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням поведених платежів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також Закон №2262-XII), розмір якої, на час призначення пенсії (жовтня 1997 року) обчислений із 77% складу грошового забезпечення.
В 2024 році, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 за №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (надалі по тексту також Постанова №185, постанова Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024), Управління провело індексацію пенсії позивача, проте пенсія виплачується із застосуванням обмеження її максимальним розміром.
Відповідно до протоколу за пенсійною справою позивача від 01.03.2024 пенсію нараховано в розмірі 24 340,28 гривень, а фактично виплачується 23 610,00 гривень.
Позивач, із посиланням на рішення Конституційного Суду України за №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними частину 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, наполягає на виплаті йому перерахованої пенсії без застосування обмеження максимальним розміром, зважаючи на те, що після 2017 року положення Закону №2262-XII таких обмежень не містять.
У зв`язку із вказаним, виплату пенсії з 01.03.2024 з обмеженням максимальним розміром пенсії позивач оскаржує в судовому порядку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 (а.с.11) відповідно до статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
10.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив від 07.01.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову. У відзиві представник відповідача зазначила, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 по справі №300/3526/23, зобов`язано Управління здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 №8/1/1777 від 18.04.2023, про розмір грошового забезпечення, з урахуванням фактично виплачених сум.
Управлінням на виконання вищезазначеного судового рішення від 29.08.2023, здійснено перерахунок, однак з урахуванням максимального розміру пенсію виплату здійснено в сумі 23 610,000 гривень.
Орган пенсійного забезпечення свої дії, поряд з вказаним, мотивує тим, що індексація пенсії відповідно до Постанов за №118, №168, №185 виплачується у межах максимального розміру пенсії, встановленого законом (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність).
Окрім вказаного, із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 за №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21), у відповідності до висновків якого позивач, як вважає відповідач, не має "спеціального статусу юридичного статусу громадянина України, який перебуває на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року", орган пенсійного забезпечення вказує на необхідність застосування поняття "максимального розміру пенсії", визначеного статтею 2 Закону України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зі змінами, згідно приписів якого пенсія ОСОБА_1 не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, вимоги позивача, заявлені у позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.15-36).
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши відзив на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" позивачу з 01.03.2022 проведено індексацію пенсії, загальний нарахований розмір якої склав 9 149,46 гривень (а.с.30).
Застосовуючи положення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" позивачу з 01.03.2023 проведено індексацію пенсії, у зв`язку із чим загальний нарахований розмір склав 16 573,02 гривень (а.с.31).
Розмір пенсії позивача з 01.03.2023 склав: загально нарахований 16 573,02 гривень, виходячи із 70% розміру грошового забезпечення станом на 05.03.2019 14 721,30 гривень; основний розмір 10 301,91 гривень, що підтверджено протоколом за пенсійною справою (а.с.31).
Вказана обставина визнається обома сторонами.
На підставі рішення у справі №300/3536/23, орган пенсійного забезпечення перерахував пенсію позивача, у зв`язку із проведенням якого з 01.03.2024 виплату пенсії здійснено в сумі 22 340,28 гривень, обчисленої із грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2021 (18 998,10 гривень), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації за 2022 рік (13 298,67 х 0,140) в сумі 1 861,81 гривень, за 2023 рік (15 160,48 х 0,1970) в сумі 1 500,00 гривень, за 2024 рік (16 660,48 х 0,0796) в сумі 1 326,17 гривень, в тому числі, вид підвищення або надбавки до пенсії: учасники розмінування у воєнний та повоєнний час учасник бойових дій 590,25 гривень, учасник бойових дій 40,00 гривень; та надбавки за проживання в гірській місцевості 3 723,38 гривень.
Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 за №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" відповідачем з 01.03.2024 проведено індексацію пенсії позивача, внаслідок чого:
- загальний нарахований розмір пенсії склав 24 340,28 гривень (розрахований із грошового забезпечення станом на 01.01.2021 в розмірі 18 998,10 гривень);
- фактична виплачена, із застосуванням обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, становила 23 610,00 гривень (а.с.6).
До складу пенсії з 01.03.2024, поряд з індексацією за 2022 рік (13 298,67 х 0,140) в сумі 1 861,81 гривень, за 2023 рік (15 160,48 х 0,1970) в сумі 1 500,00 гривень, включено також нарахування індексації за 2024 рік (16 660,48 х 0,0796) в сумі 1 326,17 гривень.
Без досудового врегулювання спору, вважаючи протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії в результаті проведеного перерахунку на виконання постанови Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" з 01.03.2024 із обмеженням її максимальним розміром в сумі 23 610,00 гривень, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Оцінюючи вимоги позивача в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, суд в першу чергу відзначає, що не підлягає дослідженню в цій справі питання виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у справі №300/3526/23, так як таке вирішується за правилами статті 382 чи статті 383 КАС України.
Разом з тим, у справі №300/3526/23 суд не досліджував питання виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2024, в тому числі із урахуванням індексації, нарахованої на підставі постанови Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходив з таких мотивів і підстав та норм права.
Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити з 01.03.2024 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, суд керується наступними аргументами.
За приписами частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (в редакції чинній на момент первинного перерахунку пенсії 01.03.2018) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, здійсненої на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
У даній справі не є спірними обставини із перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розміру грошового забезпечення визначеного станом на 01.01.2021 позивача, визначеного у такій довідці, а також виконання рішення суду у справі №300/3526/23, в тому числі в силу вимог частини 4 статті 78 КАС України.
Спірним є застосування Управлінням положень частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якими, як вважає відповідач, з 2011 року введено обмеження фактичної виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.
Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2021, 2022, 2023 і 2024 роки визначено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлені для осіб, які втратили працездатність: з 01.07.2021 1 854,00 гривень, з 01.12.2021 1 934,00 гривень, з 01.01.2022 1 934,00 гривень, з 01.07.2022 2 027,00 гривень, з 01.12.2022 2 093,00 гривень, з 01.01.2023 2 093,00 гривень, з 01.01.2024 2 361,00 гривень.
Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність ("максимальний розмір пенсії"), розрахунково складає з 01.07.2020 18 540,00 гривень, з 01.12.2021 19 340,00 гривень, з 01.01.2022 19 340,00 гривень, а з 01.07.2022 22 027,00 гривень, з 01.12.2022 20 930,00 гривень, з 01.01.2023 20 930,00 гривень, з 01.01.2024 23 610,00 гривень.
Станом на день виникнення спірних правовідносин (з 01.03.2024) та розгляді справи по суті такий розмір становить 23 610,00 гривень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (частина 2 статті 9 КАС України).
Відтак, в досліджуваному випадку, виходячи із змісту сформованих і заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, недотриманням прав позивача зі сторони відповідача є нарахування і виплата з 01.03.2024 пенсії з обмеження її максимальним розміром із грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2021 (а.с.6).
Як свідчать протоколи за пенсійною справою від 01.03.2024 (оформленого на виконання Постанови №185), ОСОБА_1 відповідач проводить виплату пенсії із обмеження розміром в сумі 23 610,00 гривень за умови загального нарахування 24 340,28 гривень, обчисленої із грошового, визначеного станом на 01.01.2021 (18 998,10 гривень), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації за 2022 рік (13 298,67 х 0,140) в сумі 1 861,81 гривень, за 2023 рік (15 160,48 х 0,1970) в сумі 1 500,00 гривень, за 2024 рік (16 660,48 х 0,0796) в сумі 1 326,17 гривень, і щомісячна доплата до пенсії 2 000,00 гривень, та в тому числі види підвищення або надбавки до пенсії: учасники розмінування у воєнний та повоєнний час учасник бойових дій 590,25 гривень, учасник бойових дій 40,00 гривень; та надбавки за проживання в гірській місцевості 3 723,38 гривень (а.с.6).
Як вже відзначено вище, коментований перерахунок, не охоплений рішенням суду від 29.08.2023 по справі №300/3526/23, а тому є спірним та не вирішеним в судовому порядку.
Відтак, суд дійшов висновку, що судовому захисту і вирішенню позовних вимог підлягає період нарахування та виплати пенсії, обчисленої із грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2021 (18 998,10 гривень), та з врахуванням індексації за 2024 рік, саме з 01.03.2024, так як за цей період дійсно мало місце наявність порушеного права ОСОБА_1 .
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 за №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774-VІІІ до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 21.12.2021 у справі №120/3552/21-а і від 26.01.2022 у справі №569/2950/17.

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене статтею 2 Закону №3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, то суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом №3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин (з 01.03.2022) наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016, та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, яка ухвалена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 у справі №240/7087/20 і від 18.05.2022 у справі №380/12337/20, від 29.06.2022 у справі №640/19118/18 і від 11.07.2022 у справі №620/613/21.

В контексті спірних правовідносин суд також враховує те, що рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 за №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21):

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року;

- приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- Верховній Раді України привести нормативне регулювання щодо забезпечення соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Таким чином, пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 за №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) зобов`язано Верховну Раді України привести нормативне регулювання у певну відповідність, а тому до приведення законодавства у відповідність із Конституцією України та Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 Управління не наділене правом застосовувати висновки щодо того чи є той чи інший пенсіонер тим "хто перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року".

Суд констатує, що ОСОБА_1 не надав докази, зміст яких би засвідчував, що останній відноситься/відносився до категорії осіб "які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року".

Попри вказане, станом на день ухвалення рішення у даній справі (23.01.2025), Верховна Рада України ще не виконала пункт 3 рішення рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 за №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21).

Зрештою, спірні приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України 12.10.2022 Рішення №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021.

На час подання позову (23.12.2024) і вирішення даного спору (23.01.2025) визначений Конституційним Судом України строк вже минув.

Незважаючи на сформовані висновки суду в даній справі слід відмітити, що за обставин нарахування ОСОБА_1 з 01.03.2024, в тому числі в судовому порядку, загального розміру пенсії в сумі 24 340,28 гривень, не переконання суду, в порівнянні із середньостатистичним розміром пенсії громадян України, станом на вказану календарну дату, в такому ж віці і з таким же стажем (вислугою років), не може в розумінні Постанови №118, Постанови №168 і Постанови №185 вважатися "особою із найбільш вразливої верстви населення", яка потребує саме такого соціального захисту зі сторони держави в період дії воєнного стану.

Так як така типова категорія справ, яка вирішується у даному випадку, неодноразово переглянута по суті судом касаційної інстанції, про що зазначено вище, суд у даній справі керуються приписами частини 5 статті 242 КАС України, за містом яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приймаючи рішення у даній справі та вирішуючи по суті позовні вимоги за обраним способом захисту порушеного права, суд, поряд з вказаним вище, також зважає на такі власні аргументи.

Судом вже відзначено, що з 01.03.2024 при перерахунку пенсії позивача нарахована як індексація за 2022, 2023, 2024 роки, так і усі інші надбавки та доплати. Зміст таких протоколів не містить відомостей, що саме не виплачується в повному обсязі чи виплачується частково, в тому числі чи обмежено виплату саме в частині індексації.

В сукупності вказаного, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.03.2024 згідно відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, в тому числі із урахуванням індексації та усіх інших надбавок і підвищень, відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, враховуючи при цьому раніше виплачені за період з 01.03.2024 суми пенсії.

Зважаючи на коментовані вище висновки, позов належить задовольнити повністю, з урахуванням висновків, сформованих нижче по тексту.

Зокрема, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на те, що статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 за №4059-ІХ (надалі по тексту також Закон №4059-ІХ) установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року №379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України 03.01.2025 прийнято постанову №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" (надалі по тексту також Постанова №1).

Пунктом 1 коментованої постанови Уряду України установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення - до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10, 11, 13, 17, 21 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11, 13, 17, 21 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5, 0,4, 0,3, 0,2 і 0,1 відповідно.

Ця постанова набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 1 січня 2025 року.

Суд звертає увагу, що на дату вирішення по суті позовних вимог Постанова №1 як і стаття 46 Закон №4059-ІХ є чинними, не зміненими, а їх правова дія не обмежена жодним чином.

У зв`язку із введенням в державі воєнного стану та зважаючи на те, що в статті 46 Закон №4059-ІХ обмеження введено в абсолютній більшості осіб, яким призначено пенсії, що не дає підстави для кваліфікації такого тимчасового обмеження за ознаками дискримінації окремих категорій громадян, то у суду відсутні підстави для застосування частин 2 і 3 статті 7 КАС України.

Так як вказані вище нормативні зміни регулювання спірних правовідносини введені в дію, починаючи з 01.01.2025, то відсутні підстави для обмеження максимальним розміром пенсій, призначених за Законом №796-XII, до 31.12.2024 включно.

При вирішенні справи суд також керується частиною 3 статті 3 КАС України, за змістом якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Незважаючи на те, що у спірних правовідносинах, на час протиправного обмеження виплати нарахованої пенсії до 31.12.2024, відповідач не керувався і не міг керуватися Постанова №1 як і стаття 46 Закон №4059-ІХ, втім в силу частини 3 статті 3 КАС України суд зобов`язаний врахувати коментовані нормативно-правові акти.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.08.1996 ОСОБА_1 має права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а отже, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позову з таким характером спору (а.с.5).

З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 1 статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 по 31.12.2024 при здійсненні на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII, в тому числі із урахуванням індексації такої пенсії за 2024 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.03.2024 по 31.12.2024 на підставі відомостей довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, в тому числі із урахуванням нарахованої індексації за 2024 рік, без обмеження її максимального розміру, зважаючи на раніше проведені виплати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2025 з урахуванням статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 за №4059-ІХ, постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 за №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", зважаючи на раніше проведені виплати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя Чуприна О.В.