Справа № 380/5886/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5886/24 пров. № А/857/11373/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кухтея Р.В.,

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Буженко Юрія Сергійовича на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року (постановлену головуючим-суддею Кравцівим О.Р. у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів,ькій області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

19.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач-1), в/ч НОМЕР_2 (далі - відповідач-2), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 №3 від 26.02.2022 (по стройовій частині) в частині зарахування його до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 , витребувати у в/ч НОМЕР_1 наказ командира в/ч НОМЕР_1 в частині зарахування його до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 в частині зарахування його до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 22.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу у строк протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст.161 КАС України позовну заяву, а саме : надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на подання позовної заяви було відмовлено, а позов разом із доданими до нього документами повернутий позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, представник позивача Буженко Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій через порушення процесуального права, просить поновити строк на звернення до суду із даним позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України. Також наголошує, що позивачу не було відомо про порушення його прав, оскільки він не був призваний ні ІНФОРМАЦІЯ_1 , ні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не проходив медичний огляд для встановлення ступеню придатності до військової служби. Звертає увагу, що позивач дізнався про порушення його прав лише 25.01.2024, після отримання листа-відповіді від в/ч НОМЕР_2 за №100/ксп, який було отримано на адвокатський запит від 12.01.2024 щодо надання відомостей.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

З урахуванням положень п.3 ст.294, ч.2 ст.312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 22.03.2024 не були виконані, оскільки подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, однак без наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом, та доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч.1-5 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Системний аналіз приведених вище процесуальних норм дає підстави дійти висновку, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку, за відсутності поважних причин, позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною шостою статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, то його строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому слово повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справі, що розглядається, початком обчислення строку звернення до суду є день, наступний за датою, коли ОСОБА_1 стало відомо про існування оспорюваних наказів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно витягу з наказу Командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 18.04.2023 на підставі наказу Головнокомандувача ЗСУ ( по особовому складу) від 07.04.2023 та його рапорту від 18.04.2023.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач звернувся за правовою допомогою 15.09.2023, а його представник звернувся із запитами 18.09.2023 та 17.10.2023 до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з адвокатськими запитами з приводу порушеного права позивача та отримав відповіді на них у вересні-жовтні, а із запитом до в/ч НОМЕР_2 представник позивача звернувся тільки 12.01.2024. До в/ч НОМЕР_1 представник позивача не звертався мотивуючи це тим, що йому невідомі засоби зв`язку із відповідачем-2.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із витягу з наказу Командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.04.2023, яким позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та рапорту ОСОБА_1 від 18.04.2023, останньому відомо про його порушене право.

Аналізуючи доводи позивача про визнання поважними причин пропуску строку до суду, викладені у позові та апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з наступного.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поняття поважні причини пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Колегія суддів зазначає, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Отже, суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин такого строку та наданих нею доказів, яким може бути надано відповідну правову оцінку судом.

При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими та безпідставними доводи позивача про те, що його рапорт від 18.04.2023 свідчив лише про переведення його до іншої військової частини, а про порушення своїх прав йому стало відомо 25.01.2024, оскільки такі обставини не свідчать про необізнаність позивача про порушення його прав.

Крім того, посилання скаржника на те, що воєнний стан в Україні є поважною причиною для поновлення процесуальних строків також є необґрунтованим, оскільки сам лише факт введення воєнного стану на території держави не може слугувати безумовною та достатньою підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Інших поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини об`єктивного і непереборного характеру, підтверджені доказами, позивачем не наведено й таких не вбачається з матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббінгс на інші проти Великобританії).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, заява №28090/95, п.45). Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії ЄСПЛ встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, п.33).

ВІдповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що у суду першої інстанції були підстави, передбачені п.1 ч.4 ст.169 КАС України, для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Буженка Юрія Сергійовича залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року по справі №380/5886/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук