Справа № 175/16731/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 175/16731/24
(суддя Шаповалова І.С., смт. Слобожанське)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі №175/16731/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 жовтня 2024 року звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №1674 від 15.10.2024 року.

Позов обґрунтовано тим, що на момент вчинення позивачем правопорушення у лютому 2022 року розмір штрафу складав від двохсот до трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки норма за якою позивача притягнуто до відповідальності введена в дію 09.05.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що аналіз причин та умов, які призвели до вчинення адміністративного правопорушення, свідчать про особисте безвідповідальне ставлення позивача до виконання встановлених законодавством обов`язків громадянина України з правил військового обліку, що оцінюється судом критично в умовах необхідності відсічі агресора під час повномасштабного воєнного вторгнення на територію України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідачем пропущено строк притягнення позивача до відповідальності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 10.10.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №1674 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинене військовозобов`язаним ОСОБА_1 , при відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10.10.2024 особу військовозобов`язаного було встановлено та при пред`явленні військово-облікового документа встановлено вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу № 1674 про вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 10.10.2024 р., військовозобов`язаний отримав копії протоколу, та надав пояснення щодо обставин які перешкоджали виконати мобілізаційне розпорядження (а.с.26-27).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1674 від 15.10.2024 року позивача як військовозобов`язаного визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.

За обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові встановлено, що позивач згідно з мобілізаційним розпорядженням на підставі Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з оголошенням мобілізації був зобов`язаний негайно, не чекаючи повістки від територіального центру комплектування та соціальної підтримки з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В порушення вимог абзацу 1 частини 3 статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» 21 (останній абзац) частини 3 статті 22 Закону України Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаний в умовах дії на території України воєнного стану, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.25-26).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 210-1 КУпАП в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, який набрав чинності 23.04.2021 року було передбачено, що:

ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В подальшому положення статті 210-1 КУпАП викладено в редакції Закону №3696-IX від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024 року, а саме:

ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ч.2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ч.3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року№2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України

- за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України

- за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

В матеріалах справи наявна копія мобілізаційного розпорядження на ім`я ОСОБА_1 та контрольні талони мобілізаційного розпорядження №2 та №3 (а.с.31).

У зазначеному мобілізаційному розпорядженні зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом 24 годин, не чекаючи повістки військового комісаріату.

Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було отримано вищезазначене мобілізаційне розпорядження, що б свідчило про належне повідомлення позивача щодо дати та часу на який необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд апеляційної інстанції зауважує, що не встановлення відповідачем у протоколі та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності дати вручення позивачу мобілізаційного розпорядження вплинуло на встановлення дати на яку позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідач як суб`єкт владних повноважень у відповідності до положень статті 77 КАС України зобов`язаний був надати докази в підтвердження зазначених обставин зважаючи на те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому за умовами частини 5 положень статті 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідач не надав до суду ні доказів вручення позивачу мобілізаційного розпорядження ні інформації того на яку дату позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав.

Зважаючи на те, що відповідач не довів того, що позивачем у встановленому законом порядку було отримано мобілізаційне розпорядження із зазначенням у ньому строку (дати та часу) у який позивачу необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд апеляційної інстанції зробив висновок про протиправність постанови №1674 від 15.10.2024 року та як наслідок необхідності її скасування із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що закон який встановлює або посилює відповідальність зворотної сили не має.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 3028,60 грн (1211,80 + 1816,80 =3028,60) грн, згідно з квитанцією від 24.10.2024 р та платіжним документом № 8679-2396-3142-1913 від 30.11.2024 року (а.с.10), тому враховуючи положення вищезазначеної норми, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі №175/16731/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення №1674 від 15.10.2024 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 60 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов