Справа № 394/1187/24
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
23.01.2025 2-а/394/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, зокрема свої вимоги мотивувала тим, що інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті неправомірно винесено відносно неї як власника транспортних засобів наступні постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а саме: 1. постанова від 09.10.2024 серії АВ №00001047 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн. Відповідно до цієї постанови начебто 01.10.2024, за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., на автоматичному зважувальному комплексі WIM-21, зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2,120 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,120 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення передбаченої законом вагової норми.

Постанова від 10.10.2024 серії АВ №00001197 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн. Відповідно до цієї постанови начебто 04.10.2024, за адресою М- 01, км 49+495, Київська обл., на автоматичному зважувальному комплексі WIM- 21, зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,813% (4,325 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 44,325 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення 5-ти відсоткової межі, при якій передбачено застосування штрафів.

Постанова від 15.10.2024 серії АВ №00001467 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн. Відповідно до цієї постанови начебто 10.10.2024, за адресою М- 01, км 49+495, Київська обл., на автоматичному зважувальному комплексі WIM- 21, зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,470 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 43,470 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення передбаченої законом вагової норми.

Вказані постанови надійшли Укрпоштою за адресою проживання позивачки 24.10.2024 року.

Постанови оскаржувались в адміністративному порядку і Укртрансбезпека відмовила в їх скасуванні.

В постановах Укртрансбезпекою вказано відомості лише про тягач, однак умисно приховано відомості щодо напівпричепа-контейнеровоза. Проте дана обставина є ключовою у даній справі, оскільки саме для контейнеровозів вагова норма становить 44 тонни, а не 40 тонн, як для звичайних вантажівок.

При цьому, в постановах інспекторами зроблено висновок, що зазначеними діями начебто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 8500 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно: 17000 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; 34000 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; 51000 грн. - у разі перевищення габаритно-вагових норм понад 30%».

Позивачка вважає, що оскаржувані постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності винесені протиправно, оскільки Укртрансбезпекою умисно приховано у постановах відомості про напівпричіп-контейнеровоз, а отже такі постанови не відповідають вимогам Інструкції №512.

Укртрансбезпека не повідомляла МВС про будь-які невідповідності щодо типу причепу-контейнеровоза, а отже остання визнала повну відповідність з реєстраційними даними МВС щодо приналежності вказаного причепу до типу «контейнеровоз»; Укртрансбезпека умисно неправомірно застосувала вагову норму як до звичайної вантажівки - 40 тонн, а повинна була застосувати збільшену вагову норму 44 тонн як до спеціалізованого трьох вісного контейнеровозу; за умови врахування правильного нормативного показника 44 тонни, відсутні жодні перевищення вагових норм, а вага вантажівки становила відповідно 42,120 тонн, 44,325 тонн, 43,470 тонн, що становить 95,7%, 100,7%, 98,8%, тобто загальна вага не перевищує 5% межі, при якій передбачено застосування штрафних санкцій; під час вагового контролю Укртрансбезпека має безперечно керуватися пунктом 2.5 ПДР, яким встановлені підвищені вагові параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не маніпулювати правилами перевезення вантажів щодо маркування контейнера чи змінного кузова, які перевозяться на контейнеровозі; контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів; Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності маркування чи фітингів, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій; сертифікованою експертною установою і заводом-виробником підтверджено приналежність даного напівпричепу у відповідній конструкції та з наявним обладнанням до типу «контейнеровоз», про що видано протокол перевірки технічного стану; при передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності ймовірних спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за участі позивачки, щоб надати їй можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак вона обмежилася формальним виписуванням постанов, чим порушила право позивачки на захист; а також Укртрансбезпека не застосувала передбачений пунктом 6 Інструкції №512 обов`язок уточнити у позивачки як - власника вантажівок необхідні відомості щодо типу транспортного засобу, якщо мала якісь сумніви чи виявила якісь розбіжності щодо типу напівпричепа-контейнеровоза, а саме:

У власності позивачки перебувають трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричіп - контейнеровоз, а саме: транспортний состав з контейнеровозом: - тягач DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 - є трьохвісним тягачем; - напівпричіп-контейнеровоз KOEGEL SWCT 24 д.н.з. НОМЕР_2 є спеціалізованим трьохвісним вантажним напівпричепом контейнеровозом.

Цей транспортний состав (тягач і причеп) використовується чоловіком позивачки, який зареєстрований як ФОП, для надання вантажних перевезень. Він завжди дотримується вимог закону і ніколи не перевозить вантажі з перевищенням вагових норм.

Він завжди дотримується вимог закону і ніколи не перевозить вантажі з перевищенням вагових норм.

Контейнеровоз це тягач з напівпричепом, на якому перевозиться зйомник контейнер чи змінний кузов.

Тобто суть типу «контейнеровоз» означає наявність на автомобілі зйомного контейнера чи змінного кузова. Цей контейнер чи змінний кузов у пункті завантаження чи розвантаження може зніматись. Тип даних транспортних засобів вказано у свідоцтвах про реєстрацію.

Саме на цьому транспортному составі у зв`язці здійснювалися перевезення вантажів і Укртрансбезпекою начебто зафіксовано перевищення вагових норм.

Специфіка цих штрафів полягає в тому, що відповідальність несе власник транспортних засобів чи керівник підприємства, у власності якого транспортні засоби перебувають, або належний користувач. У даних постановах зазначено, начебто здійснювалося перевезення вантажів з перевищенням вагових норм.

Проте Укртрансбезпекою умисно приховано відомості про те, що напівпричіп є спеціалізованим трьохвісним контейнеровозом, до якого у зв`язці з трьохвісним тягачем згідно з пунктом 22.5 ПДР передбачено вагову норму 44 тонни. А тому Укртрансбезпека умисно неправомірно застосувала до них вагову норму як до звичайної вантажівки - 40 тонн.

Тому винесені відносно позивачки постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, є протиправними.

В постановах Укртрансбезпекою вказано відомості лише про тягач, однак умисно приховано відомості щодо напівпричепа-контейнеровоза. Хоча закон вимагає обов`язкове зазначення цих відомостей щодо напівпричепа-контейнеровоза у постановах.

Як зазначалося у транспортному составі у зв`язці їхало два транспортні засоби - тягач і причеп-контейнеровоз. У зв`язку з тим, що вагова норма встановлюється з урахуванням типу транспортного засобу, відомості про причеп і встановлення його типу є обов`язковим при описі обставин справи у постанові, оскільки від цього залежать кінцеві результати розгляду справи.

В порушення вимог Інструкції №512 спірні постанови не містять вказаних даних, а саме у постановах відсутні: марка, модель, державний номерний знак причепу - контейнеровозу тощо. Крім того, Укртрансбезпекою не встановлено фактів невідповідності типу причепу згідно з базами МВС та не повідомлялось МВС про будь-які розбіжності.

Таким чином, спірні постанови не відповідають вимогам Інструкції №512, оскільки в них Укртрансбезпекою умисно приховано відомості про причеп-контейнеровоз, а отже такі постанови є протиправними. Водночас, оскільки Укртрансбезпека не повідомляла МВС про будь-які невідповідності щодо типу щодо причепу-контейнеровоза, то остання визнала відповідність реєстраційним даним МВС приналежність вказаного причепу до типу «контейнеровоз».

По всіх оскаржуваних постановах Укртрансбезпека умисно протиправно застосувала до трьохвісного тягача у парі з трьохвісним напівпричепом - контейнеровозом вагову норму 40 тонн, замість передбачених пунктом 22.5 ПДР 44 тонни.

Однак, вагові норми поділяються на 2 категорії транспортних засобів: перша категорія - для усіх вантажних транспортних засобів; друга категорія - окремі нормативи для контейнеровозів.

Як вже зазначалось, відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів тягач є трьохвісним автомобілем, а напівпричіп є трьохвісним контейнеровозом, а саме: - тягач DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 - є трьохвісним тягачем; напівпричіп-контейнеровоз KOEGEL SWCT 24 д.н.з. НОМЕР_2 є спеціалізованим трьохвісним вантажним напівпричепом - контейнеровозом.

Наявність шести осей підтверджено в оскаржуваних постановах (тягач - 3 осі і причеп - 3 осі), в яких розписано кожну вісь окремо із вказанням ваги кожної вісі. А також це підтверджується наявними фотографіями вантажівки.

Тому, вагова норма для цього трьохвісного тягача з трьохвісним напівпричепом-контейнеровозом, що здійснюють перевезення одного контейнера чи змінного кузова, становить 44 тонни, а не 40 тонн, як умисно розрахувала Укртрансбезпека.

З постанов взагалі не зрозуміло який тип транспортного засобу враховувався, оскільки про це Укртрансбезпекою умисно приховано інформацію.

Отже вірний розрахунок відсотка перевищення із застосуванням нормативного показника для контейнеровозів 44,000 тонни повинен бути наступний: по постанові від 09.10.2024 серії АВ №00001047 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн. за перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2,120 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42,120 тонн. Сфальсифікований розрахунок УТБ: 42,120/40,000x100 = 105,300%; Вірний розрахунок має бути: 42.120/44,000x100 = 95,7%. По постанові від 10.10.2024 серії АВ №00001197 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 17000 грн. за перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,813% (4,325 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 44,325 тонн. Сфальсифікований розрахунок УТБ: 44.325/40,000x100=110,813%; Вірний розрахунок має бути: 44.325/44,000x100=100,7%. По постанові від 15.10.2024 серії АВ №00001467 за ч. 2 ст.132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн. за перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,470 тонн), при помилковому нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 43,470 тонн. Сфальсифікований розрахунок УТБ: 43,470/40,000x100=108,675%; Вірний розрахунок має бути: 43.470/44,000x100=98,8%;

При цьому двохвідсоткова похибка передбачена законом, а штрафи нараховуються при перевищенні від 5%. А саме, відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП адміністративні штрафи застосовуються за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм: від 5% до 10% - у розмірі 8500 грн., від 10% до 20% - у розмірі 17000 грн., від 20% до 30% - у розмірі 34000 грн., понад 30% - у розмірі 51000 грн.

Отже Укртрансбезпекою умисно застосовано занижені вагові норми і не враховано тип транспортного засобу та відповідно не взято до уваги збільшений нормативний ваговий параметр саме для контейнеровозів.

Тому розрахунки Укртрансбезпеки є свідомо сфальсифікованими і такі розрахунки не можуть бути взяті за основу для винесення постанов.

Фактично проблема в тому, що Укртрансбезпека автоматично по всій Україні застосовує до контейнеровозів норму 40 тонн з метою збору коштів до бюджету в час війни з населення. Укртрансбезпека цього умисно не визнає та висловлює надумані аргументи про необхідність маркування на контейнері чи змінному кузові, про відсутність фітингів, про необхідність опломбування дротом діаметром 2 мм.

Проте жодні написи на контейнері чи змінному кузові не змінюють суть того, що це контейнер і контейнеровоз.

При цьому, на контейнеровозі не контейнер, а змінний кузов, тому маркування не є обов`язковим.

При цьому, тип причепу «Контейнеровоз» вказано у свідоцтві про реєстрацію, яке долучено до позову. Тип причепу - контейнеровоз підтверджено державними експертами при реєстрації причепу в МВС, тип вказано у свідоцтві про реєстрацію ТЗ. А надумані домисли Укртрансбезпеки про відсутність «маркування», «фітингів» і «опломбування дротом діаметром 2 мм» не заслуговують на увагу.

Тому висловлювати думки про якесь «маркування» може експерт МВС, а не інспектор Укртрансбезпеки, переглядаючи фото автомобіля в себе в кабінеті на комп`ютері. Інспектори Укртрансбезпеки не є експертами, а звичайними діловодами, які формують постанову з комп`ютера.

Таким чином, по усіх постановах Укртрансбезпека свідомо неправомірно застосувала вагові норми як до звичайної вантажівки - 40 тонн, а повинна була застосувати вагову норму 44 тонн як до спеціалізованого трьох вісного контейнеровоза. Розрахунки по цих постановах умисно сфальсифіковано і такі розрахунки не можуть бути взяті за основу для винесення постанов.

За умови врахування правильного нормативного показника 44 тонни, по жодній із оскаржуваних постанов відсутні жодні перевищення встановленої і законом вагової норми із урахуванням дозволеної законом 5% межі, при якій передбачено застосування штрафів. А саме, вага вантажівки становила відповідно 42,120 тонн, 44,325 тонн, 43,470 тонн, що становить 95,7%, 100,7%, 98,8%, тобто загальна вага не перевищує 5% межі, при якій передбачено застосування штрафних санкцій. І відповідно відсутні жодні законні підстави для накладення штрафів.

Як зазначалось вище, Укртрансбезпека з метою умисного заниження вагової норми до напівпричепа-контейнеровоза вишукує в правилах перевезень вантажів будь-які зачіпки і видумує про відсутність «маркування», про відсутність «фітингів» до контейнера чи змінного кузова, який перевозиться на такому контейнеровозі.

Однак це не має нічого спільного із встановленою Правилами дорожнього руху ваговою нормою для контейнеровозу, тип яких визначено свідоцтвом про реєстрацію. пунктом 2.5 ПДР України встановлені параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не для контейнера чи змінного кузова, тому помилковим є застосовувати до контейнеровозу вимог до контейнерів.

А саме, вжите у п. 22.5 ПДР поняття «що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра» вжите з метою надання характеристики транспортного засобу, а не визначення способу, маркування чи опломбування контейнера або змінного кузова при перевезенні вантажів.

Тобто незалежно чи на контейнеровозі перевозиться чи цистерна, чи змінний кузов, чи інший подібний засіб, вагова норма застосовується як до напівпричепа контейнеровоза.

При цьому, як вже зазначалось, на контейнеровозі не контейнер, а змінний кузов, тому маркування не є обов`язковим.

Тому Укртрансбезпека з метою умисного заниження вагової норми до контейнеровозу безпідставно намагається описувати вимоги Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, оскільки такі визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників, вантажовідправників, вантажоодержувачів, замовників і стосуються вимог щодо вантажів. А згідно п. 2.7 цих Правил, за цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.

Отже, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП настає саме за порушення ПДР - то відповідно слід керуватись ПДР, а не правилами перевезень вантажів.

Враховуючи ту обставину, що вказаний у постанові транспортний засіб здійснював вантажні перевезення з спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, то в даному випадку, слід керуватись вимогами п. 22.5 ПДР в частині того, що рух на дорогах дозволено з підвищеною ваговою нормою, а не вимогами до маркування контейнера чи змінного кузова, оскільки пунктом 2.5 ПДР встановлені параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не для контейнера чи змінного кузова.

Таким чином, під час вагового контролю Укртрансбезпека має безперечно керуватися пунктом 2.5 ПДР, яким встановлені підвищені вагові параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не маніпулювати правилами перевезення вантажів щодо маркування контейнера чи змінного кузова, які перевозяться на контейнеровозі.

Як зазначалось вище, за суб`єктивною думкою Укртрансбезпеки, з посиланням на Правила експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 №550, та Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, якщо відсутні якісь маркування чи фітинги на контейнері чи змінному кузові, чи не опломбований дротом діаметром 2 мм, то це вже не контейнеровоз.

Однак у нормативно-правових документах відсутня вимога визнання транспортного засобу контейнеровозом лише в разі наявності маркування, фітингів чи пломбування дротом 2 мм. Зазначене пов`язане з тим, що такий транспортний засіб як контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів. Тому надумані висновки Укртрансбезпеки є очевидно необґрунтованими.

Це додатково підтверджується тим, що відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна, змінний кузов або подібний засіб), що: а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів; б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання; в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший; ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати; д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

Тобто, контейнер чи змінний кузов є транспортним обладнанням призначеним для перевезення вантажу. При цьому, контейнером визнається клітка, знімна цистерна або подібний засіб чи змінний кузов.

Виходячи з визначеного поняття «контейнер» та «змінний кузов», Укртрансбезпекою при прийнятті оскаржуваних постанов безпідставно не враховано факт проїзду означених вище транспортних засобів з напівпричепом-контейнеровозом, оскільки з даних фото фіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим змінним кузовом. Останнє також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, тому надумані висновки Укртрансбезпеки з цього приводу є безпідставними.

Заснована в Україні позиція Укртрансбезпеки побудована на штучно надуманих особистих судженнях про відсутність «маркування», про відсутність «фітингів» тощо. Проте цей орган взагалі не наділений жодними повноваженнями робити якісь експертні висновки з цього приводу.

Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності чи повноти маркування, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій.

Належність напівпричепу до типу «контейнеровоз» підтверджено не лише свідоцтвом про реєстрацію напівпричепа, а й висновками експертних установ.

А саме, вказаний напівпричіп-контейнеровоз систематично проходить перевірку технічного стану в спеціалізованій установі, яка проводить відповідні експертні дослідження та підтверджує відсутність жодних змін до конструкцій чи переобладнань та приналежність до типу «контейнеровоз».

Черговий раз згідно з протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу вказаний напівпричіп-контейнеровоз пройшов технічний огляд, яким підтверджено відсутність жодних змін до конструкцій та відсутність жодних переобладнань.

Протокол технічного огляду є дійсними на дату перевезення. При цьому до протоколу додається Фото причепу у момент проходження технічного огляду, яке повністю відповідає фотографіям Укртрансбезпеки, зробленими під час проїзду автомобіля через автоматичне вагове обладнання.

Тобто сертифікованою експертною установою підтверджено приналежність напівпричепа у відповідній конструкції та з наявним обладнанням до типу «контейнеровоз».

Позивачка зазначила, що у разі наявності спірних питань, інспектор Укртрансбезпеки не позбавлений права провести розгляд справи про адміністративне правопорушення за передбаченою КУпАП процедурою.

Якщо у відповідача були якісь спірні питання чи розбіжності з реєстраційними даними МВС щодо типу транспортних засобів чи інших питань, то він зобов`язаний був провести розгляд справи про адміністративне правопорушення за встановленою процедурою, в ході якого він повинен був з`ясувати зазначені спірні питання та уточнити додаткові відомості у позивачки, як у власника транспортних засобів, зокрема про тип транспортного засобу, про особу перевізника, маршрут, ТТН тощо.

Саме під час розгляду справи, позивачкою було б надано всі товарно-транспортні накладні, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, протоколи перевірки технічного стану та інші документи. Однак про вказані події позивачці стало відомо вже по факту накладення штрафів.

Водночас закон і дії державних службовців мають бути побудовані таким чином, щоб людина, у разі відсутності в її діях порушень, могла врегулювати всі питання на стадії винесення рішення, а не в судовому порядку, оплачуючи додатково судові збори та юридичні послуги адвокатів. Державні службовці мають зробити все можливе, щоб мінімізувати ризик помилок, а не накладати бездумно штрафи. Оскільки такі дії суперечать принципу правової визначеності, сутність якого Європейський суд з прав людини звернув увагу державним структурам, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Отже, відповідач в порушення ст. 7 та ст. 280 КУпАП та п. 6 Інструкції № 512 умисно обмежився лише формальним виписуванням постанов на позивачку як на власника транспортних засобів без використання можливості проведення розгляду справи за її участі, без уточнення необхідних відомостей та без надання їй можливості надати додаткові пояснення та докази тощо.

Постанови про накладення адміністративного стягнення винесені відносно позивачки протиправні, оскільки: Укртрансбезпекою умисно приховано у постановах відомості про напівпричіп-контейнеровоз, а отже такі постанови не відповідають вимогам Інструкції №512; Укртрансбезпека не повідомляла МВС про будь-які невідповідності щодо типу причепу-контейнеровоза, а отже остання визнала повну відповідність з реєстраційними даними МВС щодо приналежності вказаного причепу до типу «контейнеровоз»; Укртрансбезпека умисно неправомірно застосувала вагову норму як до звичайної вантажівки - 40 тонн, а повинна була застосувати збільшену вагову норму 44 тонн як до спеціалізованого трьохвісного контейнеровозу: за умови врахування правильного нормативного показника 44,000 тонни, відсутні жодні перевищення вагових норм, а вага вантажівки становила відповідно 42,120 тонн, 44,325 тонн, 43,470 тонн, що становить 95,7%, 100,7%, 98,8%, тобто загальна вага не перевищує 5% межі, при якій передбачено застосування штрафних санкцій; під час вагового контролю Укртрансбезпека має безперечно керуватися пунктом 2.5 ПДР, яким встановлені підвищені вагові параметри саме для автомобіля з напівпричепом контейнеровозом, а не маніпулювати правилами перевезення вантажів щодо маркування контейнера чи змінного кузова, які перевозяться на контейнеровозі; контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів; Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності маркування чи фітингів, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій; сертифікованою експертною установою і заводом-виробником підтверджено приналежність даного напівпричепу у відповідній конструкції та з наявним обладнанням до типу «контейнеровоз», про що видано протокол перевірки технічного стану; при передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності ймовірних спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за участі позивачки, щоб надати їй можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак вона обмежилася формальним виписуванням постанов, чим порушила право на захист; а також Укртрансбезпека не застосувала передбачений пунктом 6 Інструкції №512 обов`язок уточнити у позивачки як - власника вантажівок необхідні відомості щодо типу транспортного засобу, якщо мала якісь сумніви чи виявила якісь розбіжності щодо типу напівпричепа-контейнеровоза.

Щодо належного відповідача зазначила: оскаржувані постанови винесено інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті. Відповідно до позиції Верховного Суду (Постанова від 17.09.2020 у справі №742/2298/17) при розгляді справ інспектори відповідного державного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів державної влади. Таким чином, враховуючи вказані вище положення, відповідачем у даній справі про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства про автомобільний транспорт має бути Державна служба України з безпеки на транспорті, яка є юридичною особою і має рахунки відкритті в Державній казначейській службі України. Водночас, саме на Державну службу України з безпеки на транспорті можуть бути покладені судові витрати в разі задоволення позову.

Просила суд врахувати, що у даних перевезеннях відсутні жодні перевищення вагових норм. Ці постанови винесені Укртрансбезпекою незаконно без жодних правових підстав з метою незаконного збору коштів з громадян в час війни. Укртрансбезпека своїми протиправними діями знищує українську економіку і український бізнес. Але наявність війни не є підставою для наповнення бюджету з законослухняних платників податків шляхом винесення Укртрансбезпекою незаконних рішень! Всі поїздки здійснюються практично з ризиком влучання бойових ракет країни-окупанта. Така велика сума штрафу, та й без наявності жодних порушень, є важким тягарем для позивачки і її сім`ї. Тому позивачка просила суд захистити її від цього свавілля Укртрансбезпеки, оскільки в її діях і діях її чоловіка відсутні жодні порушення і справа є важливою для позивачки та її сім`ї.

Позивачка просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом. Скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, від 09.10.2024 серії АВ №00001047, від 10.10.2024 серії АВ №00001197, від 15.10.2024 серії АВ №00001467 винесені відповідачем відносно неї. Стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань /а.с.1-26/.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

09 січня 2025 року ухвалою суду залишено адміністративний позов без руху з тих підстав, що наведені позивачкою підстави для поновлення строку на оскарження постанов не є поважними.

На виконання вищевказаної ухвали 16.01.2025 року позивачка звернулася до суду із заявою в якій просила врахувати додаткові пояснення і підтверджуючі документи щодо обставин, які не дозволяли своєчасно звернутися з оскарженням до суду, а саме захворювання її самої та її дітей, як обставини непереборної сили /а.с.83-89/.

17 січня 2025 року ухвалою суду поновлено позивачці строк на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення та відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду, з метою реалізації сторонами прав їм спрямовано копію ухвали.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001047, складеної відносно позивачки, слідує, що 01.10.2024 року о 15.28 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , остання (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2.12 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.28/.

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001197, складеної відносно позивачки, слідує, що 04.10.2024 року о 14.39 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,813% (4.325 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.69/.

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001467, складеної відносно позивачки, слідує, що 10.10.2024 року о 21.54 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.70/.

Зазначені дії у вищевказаних постановах про адміністративні правопорушення були кваліфіковано представниками Державної служби України з безпеки на транспорті за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів 8500 грн. (постанова серії АВ №.10.2024 року); 17000 грн. (постанова серії 00001197 від 04.10.2024 року); 8500 грн. (постанова серії 00001467 від 10.10.2024 року).

Диспозиція ч. 2 ст. 1321 КУпАП сформульована, у формі бланкетної норми права, тобто норми права, яка не містить певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Правилах дорожнього руху України та Законі України «Про дорожній рух».

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП є встановлені законодавством габаритно-вагові норми під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП умисел або необережність.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП є особа, яка допускає перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття п. 1 положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Основні завдання Укртрансбезпеки визначені у п. 4 вищевказаного положення, зокрема такими є: 1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; 2) внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

Пункт 3 положення про Державну службу України з безпеки на транспорті наголошує на тому, що Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

В п. 5 положення про Державну службу України з безпеки на транспорті визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення;

З цього вбачається, що працівник Укртрансбезпеки повинен всіляко сприяти в реалізації прав суб`єктом, щодо якого у нього є певні застереження.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП вчиняється з прямим умислом або з необережності.

Ст. 258 КУпАП містить випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Суду були надані для дослідження документи тільки позивачем, відповідач не скористався своїм правом та не надіслав до суду жодного доказу, а також не надіслав відзиву, хоча про це право був повідомлений у спосіб визначений КАС України.

З огляду на викладене, суд констатує наступне, що 09.10.2024 року, 10.10.2024 року та 15.10.2024 року працівниками Укртрансбезпеки стосовно позивачки були складені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з яких вбачається наступне:

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001047, складеної відносно позивачки, слідує, що 01.10.2024 року о 15.28 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , остання (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300% (2.12 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.28/.

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001197, складеної відносно позивачки, слідує, що 04.10.2024 року о 14.39 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,813% (4.325 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.69/.

Зі світлокопії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00001467, складеної відносно позивачки, слідує, що 10.10.2024 року о 21.54 год., за адресою М-01, км. 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 , (позивачка) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон./а.с.70/.

Пунктом 22.5 ПДР України визначено, що допускається рух трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси 44 тонни на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до світлокопій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: серії НОМЕР_4 автомобіль DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_3 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем; серії СХА №703514 напівпричіп KOEGEL SWCT 24 державний номерний знак НОМЕР_2 є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом /а.с.33,34/.

Відповідно до абзацу 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Состав транспортного засобу (сідловий тягач та напівпричіп) який належить позивачці пройшов обов`язків технічний контроль, про що свідчать світлокопії протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу №00855-04325-24 та №00855-04324-24 від 23.09.2024 року, зокрема, суд наголошує що даними протоколами підтверджуються ті факти, що автомобіль DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_3 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а напівпричіп KOEGEL SWCT 24 державний номерний знак НОМЕР_2 є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом /а.с.30,31/.

Позивачці інкриміновано порушення п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п 1.10 ПДР України дано дефініцію термінів:

автомобільні дороги державного значення - автомобільні дороги загального користування, до яких належать міжнародні, національні, регіональні та територіальні автомобільні дороги, які позначені відповідними дорожніми знаками;

автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою;

вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами;

габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю;

Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда;

причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;

фактична маса автопоїзда - сума фактичної маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда;

Відповідно до Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623, (Порядок № 1174), державний контроль на автомобільному транспорті може здійснюватися, у тому числі, в автоматичному режимі шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Зокрема, пункт 12 Порядку № 1174 передбачає, що автоматичний пункт може забезпечувати фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу). Зазначене кореспондується з вимогами ст. 280 КУпАП.

Порядком № 1174 передбачено, що автоматичним пунктом може фіксуватись: загальний вигляд транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей), про що зазначено в п.12 Порядку № 1174.

На погляд суду, адміністративні стягнення застосовані відповідачем не у відповідності до вимог закону, оскільки посадові особи, які розглядали справи про адміністративні правопорушення стосовно позивачки при винесенні постанов про адміністративні правопорушення не ідентифікували автопоїзд (транспортний состав) як механічний транспортний засіб із напівпричепом-контейнеровозом, внаслідок чого б працівникам Укртрансбезпеки було б відомо, що напівпричіп, з яким рухався автомобіль, що належить позивачці є контейнеровозом і в даних випадках зафіксована автоматичним пунктом контролю загальна маса автомобіля позивачки не є порушеннями.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень (в нашому випадку працівників Укртрансбезпеки) щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З огляду на вмотивоване, суд приходить до висновку, що в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП та провадження за даною частиною підлягає закриттю.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають суду підстави вважати, що посадовими особами відповідача грубо порушено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно позивачки і справи щодо неї підлягають закриттю.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він не долучив до постанови пояснень позивача, можливих свідків події, а також те, що суду не було надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн. згідно квитанції ID: 2489-3477-8175-3515/а.с.27/, а тому наявні всі правові підстави для стягнення зазначених коштів з відповідача на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», ПДР України, Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 132, 121, 247, 251, 258, 276, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 77, 132, 139, 229, 242, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії АВ № 00001047 від 09.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1321 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Скасувати постанову серії АВ № 00001197 від 10.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1321 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Скасувати постанову серії АВ № 00001467 від 15.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 1321 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: