Справа № 149/2837/24
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2837/24
Провадження №2-а/149/32/25
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревич М.Г.,

за участі секретаря Паламарчук Л.В.,

сторін: представника позивача Ткаченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скаксування постанови про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст заявлених вимог

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 548 на громадянина ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Із змісту постанови слідує наступне: «Громадянин ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02.07.2024 року для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. 01.07.2024 року повістку отримав особисто. Під час вручення йому було також доведено в усній формі зміст повістки, час і дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та доведено відповідальність за неявку. Проте ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 «Правил військового обліку призовників та військовозобовязаних», ч.ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст.210-1 КУпАП (правопорушення в особливий період)».

Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Як вбачається із тексту постанови, що після неявки позивача за повісткою «...у ході розшукових заходів на гр. ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений протокол № 548 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-3 КУпАП».

Дійсно, 08.07.2024 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_3 щодо позивача було складено протокол б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-3 КУпАП із зазначенням суті правопорушення: «01.07.2024 року громадянин ОСОБА_1 був повідомлений повісткою про необхідність прибути 02.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичної комісії та уточнення облікових даних, однак у вказану дату не прибув без поважних на те причин, чим порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто, в особливий період».

У протоколі позивач власноручно записав пояснення, що не прибув 02.07.2024 р. в ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що під час вручення повістки не було показано відповідних документів військовими, які б мали право видавати повістки.

Позивач стверджує, що працівники ТЦК та СП, які зупинили його на вулиці, виписали на місці та намагались вручити йому повістку, на підтвердження своїх повноважень показали свої військові квитки, які не є службовими посвідченнями, виданими за формою та в порядку, зазначеному вище. Відтак, не підтвердили своїх повноважень та правомірність своїх дій. При складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови не спростували стверджуваного.

У складеному стосовно позивача протоколі про адміністративне правопорушення б/ н від 08.07.2024 року у переліку додатків до нього значиться повістка. Однак фактично зміст повістки до протоколу додано її відривний корінець, у якому міститься запис що позивач 01.07.2024 року відмовився від отримання повістки і підпису.

Водночас у відривному корінці повістки значиться її призначення уточнення облікових даних. Що, з одного боку, спростовує виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби, як зазначено у оскаржуваній постанові та протоколі, а з іншого виключає відповідальність позивача за статтею 210-1 КУпАП

Як зазначено у доданому до протоколу відривному корінці повістки, позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних.

Відтак, на нього розповсюджуються вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо уточнення своїх військово-облікових даних протягом 60 днів, що він і зробив іще 19.05.2024 року, що підтверджується відомостями застосунку «Резерв+».

Таким чином, з одного боку, позивач не викликався «бойовою повісткою», за що передбачена відовідальність, а з іншого виконав свій обов`язок у перебачений законом спосіб та строк.

Більше того, в подальшому позивач з`являвся за врученими належнитм чином повістками та пройшов медичний огляд (який до того проходив у 2022 році та був визнаний ВЛК обмежено придатним) копії висновків додаються.

Додатково зазначає, що адміністративне покарання до позивача застосовано відповідачем неправомірно.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01.10.2024 у даній справі було відмовлено у поновленні строку звернення до суду з адміністративним позовом.

07.10.2024 року було подано ОСОБА_1 апеляційну скаргу на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду від 01.10.2024 року

15.10.2024 року Сьомим апеляційним адміністративним судом було ухвалено про витребування з Хмільницького міськрайонного суду адміністративну справу № 149/2837/24.

04.10.2024 року Сьомим апеляційним адміністративним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до апеляційного розгляду.

26.11.2024 року було подано відзив на апеляційну скаргу по справі № 149/2837/24.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.12.2024 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 16.01.2025 у даній справі поновлено строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

22.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зведено до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку про явку на 02.07.2024 року ОСОБА_1 .. Позивач відмовився від отримання повістки, про що складений відповідний Акт відмови від отримання повістки від 01.07.2024 року. Отже позивач був повністю обізнаним про необхідність виконати свій закріплений законодавством обов`язок, а саме прибути за викликом уповноваженої на те посадової особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення просить відмовити.

Відповідно до наданої суду відповідь на відзив зазначено, що предметом позову є протиправність постанови про визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за неявку по повістці, яку він не отримував.

Щодо доказів вручения позивачеві повістки, за неявку, по якій його було притгнуто до адміністративної відповідальності.

У оскаржуваній постанові стверджується, що повістку позивач отримав особисто. Водночас до протоколу додано Акт про відмову від отримання повістки.

Отже, у разі неотримания (відмови від отримания) повістки позивачем, відповідач мав би надати суду в якості доказу як існування повістки взагалі так і невручення її позивачу.

Однак, цього доказу суду не надано. Як і інших, передбачених законом доказів, на підставі яких можна було б притягнути позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім того, спеціальною нормою, а саме пунктом 41 Порядку 560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: - у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Отже, наданий відповідачем Акт відмови від отримання повістки за умови відсутності підтверджуючого відеозапису, який не було надано до протоколу та й не надано до відзиву, не с допустимим доказом. Самої неврученої повістки також не надано. Відтак відповідачем не доведено належне повідомлення позивача про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.07.2024 року. Що виключає його відповідальність за таку неявку.

Як зазначено у позові та вбачається із доданого до нього доказу у відривному корінці повістки значиться її призначення уточнення облікових даних.

Жодного доказу виклику позивача з метою, зазначеною у оскаржуваній постанові - для проходження медичного огляду - відповідачем суду не надано.

Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

Враховуючи пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_1 03.11.2022 № 142/4111 відповідно до якої було проведено медичний огляд яким визнали його обмежено придатним до військової служби.

Довідка військово-лікарської комісії ОСОБА_1 30.08.2024 року № 146/3381 відповідно до якої було проведено медичний огляд яким визнали його придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, оперативного забезпечення, охорони.

Акт відмови від отримання повістки від 01.07.2024 року відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки.

Протокол від 08.07.2024 року відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

20.08.2024 року постановою № 548 у справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненні у виді штрафу у розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач 01.07.2024 року отримав повістку особисто. Під час вручення йому було також доведено в усній формі зміст повістки, час і дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та доведено відповідальність за неявку. Проте гр. ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, про причини неявки не повідомляв

Витяг з Резерв+ підтвержує те, що ОСОБА_1 перебуває на військовому облікі у ІНФОРМАЦІЯ_3 та оновив свої дані 19.05.2024. про що 19.06.2024 року сформований відповідний витяг. Тобто на дату виклику 02 липня з метою уточнення даних, такі дані були вже уточнені самостійно позивачем..

Позиція суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі вчинене у особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560

31. Повістки мають право вручати:

представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій) - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідної районної, міської держадміністрації (військової адміністрації);

представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад;

представники підприємств, установ, організацій - на території підприємств (установ, організацій) та в місцях виконання працівниками робіт (обов`язків);

представники відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ (тільки резервістам та військовозобов`язаним, які перебувають в зазначених органах на військовому обліку) - на усій території України.

Призначення представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та підприємств (установ, організацій), уповноважених вручати повістки, здійснюється наказом відповідного керівника, який є підставою для видачі службового посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки (додаток 1-1)

В своїх поясненнях позивач стверджує, що не відмовлявся від явки на виклики працівників ТЦК, проте під час вручення повістки йому не було показано відповідних документів військових. На підтвердження своїх слів надав копії повісток та довідки ВЛК. Та в свою чергу як судом встановлено, що позивач вчасно оновив свої військово-облікові дані.

Відповідач не надав жодного доказу на спростування доводів позивача .

Як зазначено у позові та не спростовується відповідачем у відзиві, згідно Примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 5 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі Держатель Реєстру)... Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Службя безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних

Відтак, відповідач має доступ до відомостей ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вже були уточнені позивачем та, відповідно, є наявними у Реєстрі та відомими відповідачеві як органу його ведення. Докази протилежного відсутні. Що виключало адміністративну відповідальність позивача за статтею ст. 210-1 КУпАП згідно Примітки до ст. 210 КУпАП.

Також суд врахорвує те, що позивач викликався бойовою повісткою на 12.09.2024 року, копію якої додано до позову. Прибув за цим викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та наразі проходить військову службу у лавах ЗСУ,

З огляду на зазначене, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє обґрунтування, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Однак позивач не наполягає на стягненні судових витрат по сплаті судового збору на його користь. За таких обставин витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 210, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 548 від 20.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді 17000 грн. штрафу.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп. залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Войнаревич М. Г.