Справа № 460/13433/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Рівне №460/13433/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.06.2024 ПС №28 про відмову у перерахунку пенсії позивача із врахування до його загального страхового стажу календарного періоду роботи з 06.12.1995 по 29.12.2003 у Колективному підприємстві «Універсалмеблі», враховуючи зараховані періоди.

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивача із 28.05.2024, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 06.12.1995 по 29.12.2003 у Колективному підприємстві «Універсалмеблі» в календарному обчисленні.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач маючи статус особи з інвалідністю ІІ групи довічно, загальний страховий стаж понад 42 роки та право обирати вид отримуваної пенсії 28.05.2024 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії у спосіб переведення із пенсію по інвалідності на пенсію за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 22.02.2022 №28 позивачу перераховано пенсію шляхом переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Однак, до загального страхового стажу ОСОБА_1 . ГУ ПФУ в Рівненській області не зараховано в календарному обчисленні період його роботи з 06.12.1995 по 29.12.2003, оскільки в розпорядженні Пенсійного органу відсутні докази сплати страхових внесків роботодавцем. 28.05.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії у спосіб донарахування стажу з 01.09.1994 по 29.12.2003. Рішенням відповідача від 04.06.2024 ПС №28, обраного за принципом екстериторіальності (випадковості), відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з підстав відсутності у персоніфікованому обліку застрахованої особи ОСОБА_1 відомостей про роботу у період після липня 2000 року по січень 2004 року, записи трудової книжки необхідно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, в тому числі за заявою власника трудової книжки. З підстав наведених у позові просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 23.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з підстав відсутності у персоніфікованому обліку застрахованої особи ОСОБА_1 відомостей про роботу у період після липня 2000 року по січень 2004 року, записи трудової книжки необхідно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, в тому числі за заявою власника трудової книжки. До страхового стажу зараховано тільки ті періоди роботи в КП фабрика "Універсалмеблі" там де є сплата страхових внесків. З наведених підстав, просило суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Пенсія за віком ОСОБА_1 обчислюється виходячи із загального страхового стажу 38 років 1 місяць 24 дні, що підтверджується рішенням Рівненського об`єднаного управління ПФУ 17285 від 22.08.2024 №28.

28.05.2024 ОСОБА_1 подав до ГУ ПФУ в Рівненській області заяву про перерахунок пенсії у спосіб донарахування до його стажу періоду роботи з 01.09.1994 по 29.12.2003.

Рішенням відповідача від 04.06.2024 ПС №28 (визначеного для розгляду документів за принципом екстериторіальності) позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії з підстав відсутності у персоніфікованому обліку застрахованої особи ОСОБА_1 відомостей про роботу у період після липня 2000 року по січень 2004 року, записи трудової книжки необхідно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, в тому числі за заявою власника трудової книжки. Вказано, що загальний страховий стаж зараховано по 31.03.2024, складає 38 років 24 дні, так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату страхових внесків за період з 01.01.2000 по 29.12.2003 і не надані додаткові документи (для перерахунку пенсії), прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 04.06.2024 ПС №28, позивач звернулася до суду із позовною заявою про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно зі статтею 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Спірним у даній справі є, на думку позивача, протиправна поведінка відповідача, яка виразилась у прийнятті рішення про відмову в перерахунку пенсії з врахуванням стажу з 01.09.1994 по 29.12.2003 у зв`язку з тим, що відомості персоніфікованого обліку не містять доказів сплати за ОСОБА_1 внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 12.05.1986:

1. Запис №11 від 01.09.1994 - прийнятий на роботу водієм в Колективне підприємство фабрика «Універсалмеблі» (наказ №12-к від 01.09.1994);

2. Запис №12 від 29.12.2003 - звільнений з роботи за згодою сторін (наказом №23-к від 29.12.2003).

Із наданого позивачем розрахунку загального страхового стажу як додатку до рішення про перерахунок пенсії позивача №28 вбачається, що до загального страхового стажу ОСОБА_1 за період з 01.09.1994 по 29.12.2003 зараховано наступні періоди роботи: з 01.09.1994 по 05.12.1995; з 01.03.1998 по 31.03.1998, з 01.06.1998 по 30.09.1998, з 01.12.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 31.03.1999, з 01.06.1999 по 31.12.1999, з 01.03.2000 по 30.09.2000, з 01.12.2000 по 31.12.2000.

Таким чином, окремі періоди трудової діяльності з 01.09.1994 по 29.12.2003, які на переконання позивача протиправно не враховуються до страхового стажу, для розрахунку пенсійної виплати враховуються.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що виключно наступні періоди роботи позивача в КП Фабрика «Універсалмеблі» з 06.12.1995 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2001 по 29.12.2003 не враховуються Пенсійними органами до загального страхового стажу для обчислення розміру пенсійної виплати.

Із оскарженого рішення вбачається, що як вважає відповідач, через відсутність в реєстрі застрахованих осіб доказів сплати за ОСОБА_1 страхових внесків, спірний період роботи не підлягає зарахуванню до загального страхового стажу. Повідомив про необхідність надання будь-яких додаткових документів для підтвердження факту роботи на підприємстві

Оцінюючи вказані доводи відповідачів суд враховує, що пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Отже законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком №637.

Таким чином, належними і допустимими доказами в сукупності (записами трудової книжки) підтверджується, що позивач дійсно працював в період з 01.09.1994 по 29.12.2003 в КП Фабрика «Універсалмеблі».

Також суд вказує, статтею 8 Закону №1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, яке, в силу положень ст.2 Закону №1058-ІV гарантується, зокрема, солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У силу приписів ч.1 ст.15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно із ч.2 ст.20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята статті 20 Закону №1058-IV).

Відповідно до положень статті 106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Таким чином, усі місяці роботи, в тому числі ті, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.

Зазначене свідчить на користь того, що відсутність доказів сплати страхових внесків за ОСОБА_1 за період з 06.12.1995 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2001 по 29.12.2003 не є достатньою правовою підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до стажу застрахованої особи, яка відповідальність за сплату відповідних внесків не несе.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, Пенсійним органом не надано будь-яких доказів вчинення дій з метою спонукання роботодавця як застрахованої особи перерахувати внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що незважаючи на відсутність факту сплати за позивача страхових внесків за період роботи з 06.12.1995 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2001 по 29.12.2003, відповідач зобов`язаний був перерахувати його пенсію за віком ОСОБА_1 з врахуванням такого стажу.

Зважаючи на встановлені судом в ході розгляду справи обставини, оскаржене позивачем рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії за віком від 04.06.2024 ПС №28 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії за віком, врахування до його загального страхового стажу календарного періоду роботи з 06.12.1995 по 29.12.2003 у Колективному підприємстві «Універсалмеблі», враховуючи зараховані періоди, суд враховує, що окремі періоди роботи враховуються пенсійним органом для розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із 28.05.2024, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 06.12.1995 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2001 по 29.12.2003 у Колективному підприємстві «Універсалмеблі».

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково, враховуючи окремі періоди трудової діяльності, які протиправно не зараховані Пенсійним органом для обчислення пенсії.

У зв`язку з наявністю у позивача статусу особи з інвалідністю ІІ групи, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 04.06.2024 ПС №28 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із 28.05.2024, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 06.12.1995 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.01.2001 по 29.12.2003 у Колективному підприємстві «Універсалмеблі».

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 січня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська обл.,88008, ЄДРПОУ/РНОКПП 20453063)

Суддя Д.П. Зозуля