Справа № 300/9600/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2025 р. справа № 300/9600/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 09.12.2024 у виконавчому провадженні № 762663362 у розмірі 5100 грн.
Позов обґрунтовано тим, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження №76266362 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, у зв`язку із невиконанням ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення суду у справі №300/7800/23 від 21.08.2024 без поважних причин. Однак, представник позивача вважає таку постанову протиправною, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_4 немає обов`язку зазначити конкретний відсоток окремих складових грошового забезпечення. Водночас представник зауважує, що положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, визначено діапазон між мінімальним та максимальним розміром надбавки за особливості проходження служби, згідно із яким верхня гранична межа для виплати щомісячної надбавки за особливості проходження служби визначається у розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, а нижня гранична межа цієї надбавки в будь-якому разі не може бути нижчою ніж 65 відсотків. При цьому додатком 2 до Окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з визначено розміри щомісячної премії. На думку представника позивача, вищезазначене рішення Міністра оборони України у формі окремого доручення, адресоване керівникам військових формувань, які входять до складу Збройних Сил України, системи Міністерства оборони України, є розпорядчим актом, прийняття якого було зумовлене введенням в Україні воєнного сану Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», та метою якого є належна та своєчасна виплата у 2023 році грошового забезпечення саме діючим військовослужбовцям Збройних Сил України. Натомість зазначене рішення є відомчим, внутрішнім документом, який носить тимчасовий характер, не містить нормативно-правових приписів та не породжує будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсій. Встановлені зазначеними наказами премії не можуть розповсюджуватися на колишніх військовослужбовців. Відтак встановлення премії, передбаченої наказами Міністра оборони України, не є підставою для перерахунку пенсій військовослужбовців відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262- XII.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами, передбаченими ст. 287 КАС України.
13.01.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зазначила, що державним виконавцем 10.10.2024 відкрито виконавче провадження №76266362 щодо примусового виконання виконавчого листа №300/7800/23, виданого 21.08.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Надалі відповідачем отримано заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 про закінчення виконавчого провадження №76266362, оскільки останнім направлено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на підтвердження чого позивач долучив супровідний лист від 12.08.2024 р. №10/1/5455 з відбитком кутового штампу Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.09.2024, відповідно до якого засвідчено отримання пенсійним органом згаданої довідки. Однак, 20.11.2024 від стягувача ( ОСОБА_1 ) надійшла заява, в якій він заперечував щодо закінчення виконавчого провадження, адже, на його думку, рішення суду від 13.03.2024 у справі №300/7800/23 не виконане. ОСОБА_1 даною заявою стверджував, що розміри окремих складових забезпечення, що зазначені у вказаній довідці, не відповідають вимогам постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260. Зауважує, що позивач підготував довідку від 12.08.2024 №10/1/5455, у якій безпідставно зменшено розмір відсоткового значення премії (вказано 10% замість 35%) та надбавки за особливості проходження військової служби (вказано 0% замість 65%).
З урахуванням наведених обставин, за невиконання боржником рішення суду без поважних причин, державним виконавцем 09.12.2024 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн, яку направлено боржнику відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». На думку представниці відповідача, постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду може бути винесена за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Зазначає, що враховуючи наведені обставини, оскаржувану постанову про накладення штрафу від 09.12.2024 у ВП №762663362 державним виконавцем винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1404-VIII.
Ухвалою суду від 14.01.2025 вирішено залучити до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 сформовано та направлено до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку №10/1/5455 від 12.08.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023. Водночас, розміри окремих складових забезпечення, зазначені в довідці, не відповідають вимогам постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260. Зокрема, позивачем протиправно зменшено розмір відсоткового значення премії (вказано 10% замість 35%) та надбавки за особливості проходження військової служби (вказано 0% замість 65%). Вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 провів розрахунок розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премію з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не станом на 01.01.2023, як встановлено рішенням суду у справі №300/7800/23. Зазначає, що рішення суду у справі №300/7800/23 позивачем не виконане, а отже винесена постанова про накладення штрафу від 09.12.2024 у ВП №76266362 є правомірною.
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 17.01.2025. Зауважив, що розмір грошового забезпечення військовослужбовців з 01.03.2018 по дату подання відповіді на відзив не змінювався, а виплата грошового забезпечення всім військовослужбовцям на сьогоднішній день проводиться (як і у 2018 році) відповідно до норми, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», тобто розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (1762 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Оскільки не відбулося зміни розміру грошового забезпечення військовослужбовців, як обов`язкової передумови для виникнення у позивача по даній справі обов`язку для перерахунку пенсії, то дії ІНФОРМАЦІЯ_4 є правомірними. Представник позивача вважає, що оскільки позивачем належним чином виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №300/7800/23, то підстави для накладення штрафу у відповідача відсутні.
У судове засідання, призначене на 23.01.2025 на 10:30 год, учасники справи не прибули, однак про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.
При цьому, у матеріалах справи наявні клопотання представника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Гайдука І.В. про розгляд справи без їх участі.
Враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті та те, що згідно із положеннями ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді першої інстанції, суд відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України визнає за можливе розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024, яка набрала законної сили 05.08.2024, зокрема зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, процентної надбавки за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку його пенсії з 01.02.2023.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 21.08.2024 видано виконавчий лист у справі №300/7800/23, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, процентної надбавки за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення та перерахунку його пенсії з 01.02.2023.
На підставі заяви стягувача від 04.10.2024, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. 10.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76266362 з питань виконання виконавчого листа №300/7800/23 виданого 21.08.2024 (а.с.61-62).
ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано начальнику відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву від 16.10.2024 №6/1953 про закінчення виконавчого провадження, яка вмотивована тим, що 12.08.2024 позивачем направлено довідку про розмір грошового забезпечення згідно рішення суду на адресу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, що підтверджується листом від 12.08.2024 №10/1/5455. Вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення суду виконано фактично у повному обсязі (а.с.77).
ОСОБА_1 (стягувач) звернувся до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив вжити заходів щодо примусового виконання рішення суду. При цьому, зазначив, що він не погоджується із зазначеними у довідці від 12.08.2024 №10/1/5455 розмірами надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії, які, на його думку, мали визначатися із розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у листі від 11.11.2018 відкрито заявив про відмову виконувати рішення суду (а.с. 80-81).
09.12.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. у межах виконавчого провадження №76266362 винесено постанову про накладення на ІНФОРМАЦІЯ_2 штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання боржником рішення суду без поважних причин (а.с. 90-93).
Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 09.12.2024 ВП №76266362 про накладення штрафу, позивач у порядку, визначеному статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.2,4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч.1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закон №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами 1, 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною 1 статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини 2 статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини 3 наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закон №1404-VIII).
Згідно з частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 цього ж Закону).
Суд зазначає, що предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Судом встановлено, що постанова про накладення штрафу від 09.12.2024 містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII, як на правову підставу накладення штрафу (а.с. 90-93).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Досліджуючи матеріали справи та доводи сторін щодо наявності підстав для накладення штрафу на позивача у виконавчому провадженні №76266362, судом встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №300/9600/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 12.08.2024 видано довідку № 10/1/5455 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023. Зазначену довідку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області та було отримано 17.09.2024 (а.с.8,10).
Зі змісту довідки вбачається, що в ній зазначені усі складові грошового забезпечення, які належали б до виплати ОСОБА_1 згідно з останньою займаною ним посадою та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Ознайомившись зі змістом виконавчого листа та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №300/7800/23, суд зауважує, що перевірка виконання постанови суду від 05.08.2024, обмежується лише з`ясуванням факту видачі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 та направленням її до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Що стосується зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.08.2024 №10/1/5455 конкретних відсотків надбавки за особливості проходження служби (0%) та премії (10 %), то суд зазначає, що на час судового розгляду справи №300/7800/23 між сторонами не існувало спору щодо порядку визначення конкретних розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за особливості проходження служби та премії станом на 01.01.2023, внаслідок чого, з`ясування обставин порядку визначення конкретних розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії не входить до предмета дослідження факту виконання судового рішення від 05.08.2024 у справі №300/7800/23.
Оскільки вказані обставини визначення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії не входили в предмет доказування у справі №300/7800/23 та не можуть стосуватися порядку виконання такого судового рішення і виданого на підставі нього 21.08.2024 виконавчого листа, то фактично свідчать про виникнення нових спірних правовідносин між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визначення розміру надбавки за особливості проходження служби та премії, які підлягають включенню до складу грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023.
У такому разі, стягувач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувшись до суду з новим позовом, якщо він не погоджується з конкретними розмірами щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, які зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.08.2024 №10/1/5455 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку його пенсії.
Визначаючись щодо наявності підстав для застосування відповідачем штрафу до боржника, суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 до відкриття виконавчого провадження у справі добровільно виконано постанову суду від 05.08.2024, на підставі якої видано виконавчий лист.
Крім того, суд зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання вимог частини 4 статті 19 Закону №1404-VIII проінформував державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про самостійне виконання постанови суду, у зв`язку із чим просив закінчити виконавче провадження №76266362 (а.с.77).
Відтак, у зв`язку з добровільним виконанням позивачем вимог виконавчого листа у справі №300/7800/23 та з огляду на видачу довідки від 12.08.2024 №10/1/5455 до моменту відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 09.12.2024 ВП №76266632 про накладення штрафу за невиконання рішення суду є необґрунтованою.
Разом з тим, як зазначалося судом вище, Законом № 1404-VIII надано право державному виконавцю проводити перевірку виконання рішення боржником.
Проте, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв рішення про накладення штрафу на ІНФОРМАЦІЯ_2 лише на підставі заяви стягувача, при цьому не вчинивши вичерпних заходів, передбачених ст. 18 Закону № 1404-VIII з метою перевірки виконання позивачем постанови суду, чим порушив принципи верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконання рішень, встановлених ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII, а також без дотримання тотожних засад, встановлених положеннями ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначені норми означають, що позивач повинен довести, яким чином суб`єктом владних повноважень (у даному випадку державним виконавцем) порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. У свою чергу, відповідач має обов`язок довести, що його рішення чи дії прийняті (вчинені) у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.
Суду надано достатні і переконливі докази виконання постанови суду у спосіб, що відповідає резолютивній частині постанови суду від 05.08.2024. Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначені частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №76266362 від 09.12.2024 про накладення штрафу.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, стягненню з Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь Івано-Франківського підлягають судові витрати з оплати судового збору на загальну суму 2422,40 грн, сплата яких підтверджується квитанцією від 03.01.2025, яка міститься серед матеріалів справи.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №76266362 від 09.12.2024 про накладення штрафу.
Рішення суду направити сторонам у справі. Позивачу та відповідачу - через підсистему Електронний суд.

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Гомельчук С.В.