Справа № 120/14143/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2025 р. Справа № 120/14143/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали представник позивача подав позовну заяву в новій редакції, у якій просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового пенсійного стажу працю в колгоспі "Правда" відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести належний розрахунок страхового пенсійного забезпечення по віку з 15.01.2019 з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, з врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати за 1988 по 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 за № Л-233.

В обгрунтування заявлених вимог представник вказав, що позивачу за період з 15.09.1974 по 31.12.1990 не зараховано до страхового стажу 7 років 11 місяців та 27 днів, що на думку заявника є протиправним. Тому обрахований відповідачем страховий стаж 34 роки 9 місяців та 10 днів є неправильним, а відтак, вважає невірним обрахований індивідуальний коефіцієнт страхового стажу.

Також як на підставу для заявлених вимог, вказано на неправомірність дій відповідача щодо не врахування при обчисленні його пенсії архівної довідки про заробітну плату від 11.12.2014 за № Л-233 за період з 1988 по 1993. Відтак, позивач через представника звернувся до суду.

Ухвалою від 09.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті позову відповідач вказав, що відповідно до даних підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» в 2015 позивачем заява про призначення пенсії не подавалась. Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до Головного управління 07.02.2019. Відповідно до поданої заяви з 15.01.2019 позивачу призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058-IV.

З приводу пенсії на пільгових умовах, то відповідач вказує, що такий вид пенсії призначається за умови підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками про пільговий характер роботи, відповідного зразка, яка видається підприємствами, установами або організаціями згідно з «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (із змінами та доповненнями).

Факт виконання роботи машиніста - тракториста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджує адміністрація колгоспу, радгоспу чи іншого підприємства де позивач перебував в трудових відносинах, що дає право на цей вид пенсії.

У разі неможливості надання довідок про пільговий характер роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства без визначення правонаступника законодавець надає можливість підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

При зверненні до пенсійного органу позивач жодних уточнюючих довідок про пільговий характер роботи не подавав, тому йому призначена пенсія за віком за нормами Закону №1058-IV.

З приводу страхового стажу, то за матеріалами пенсійної справи позивача страховий стаж врахований по 31.12.2018 та становить 34 роки 9 місяців 10 днів.

Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу становить 0,34750. В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за періоди з 01.08.2000 по 31.12.2019 (відповідно до сплати страхових внесків). Індивідуальний коефіцієнт заробітку 0,80974, який застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки -6188,89 грн. З огляду на це, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив: 6188,89 грн х 0,80974= 5011,39 грн. Розрахунок пенсії з 01.12.2020: 1741,46 грн основний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 27 Закону №1058 (5011,39 грн х 0,34750); 27.54 грн доплата до мінімальної пенсійної виплати. Відтак, розмір пенсії позивача за віком становить 1769,00 грн.

Відповідач вважає, що пенсія позивачу призначена та виплачується згідно з нормами чинного законодавства України, тому підстави для перерахунку пенсії з 14.01.2015 відсутні.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 15.01.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно страховий стаж позивача врахований відповідачем по 31.12.2018 та який становить 34 роки 9 місяців 10 днів

Позивач не погоджується з обрахованим страховим стажем, тому серед іншого, просить зарахувати роботу у колгоспі «Правда» відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 15.09.1974, та провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017 та є чинним на сьогодні.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIVІ під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції Закону, чинного на дату призначення пенсії позивачу), на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

У спірному випадку є досліджуваним питання щодо обсягу страхового стажу позивача та наявності у нього права обрахунку пенсії з урахуванням архівної довідки про заробітну плату за 60 місяців.

Так, відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до пенсійного органу не у 2015, а як зазначено у позові 14.01.2019 з набуттям пенсійного віку. Відповідач при призначені пенсії позивачу зарахував до страхового стажу 34 роки 9 місяців 10 днів.

Відповідно до мотивів позову, до страхового стажу позивача не зараховано 7 років 11 місяців та 27 днів.

Так, згідно із відомостями ППВП ПФУ за Формою-РС-право до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі (а.с. 8). Зокрема, з 15.09.1974 по 31.12.1974 не зараховано - 1 місяць 15 днів, з 01.01.1975 по 31.12.1975 не зараховано - 0 місяців 18 днів, з 01.01.1976 по 31.12.1976 не зараховано - 6 місяців 21 день, з 01.01.1977 по 31.12.1978 не зараховано - 2 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1979 по 31.12.1979 не зараховано - 2 місяці 6 днів, з 01.01.1980 по 31.12.1982 не зараховано - 3 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984 не зараховано - 0 місяців 13 днів, з 01.01.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 31.12.1978 не зараховано - 2 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1988 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 31.12.1990 не зараховано - 0 місяців 15 днів.

Відтак, доводи позивача підтверджуються матеріалами справи.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.93 р. (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Так, трудова книжка позивача була розпочата 15.09.1974, тому до спірних правовідносин застосовується Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника; прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь; прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Суд, досліджуючи копію трудової книжки позивача установив, що датою її заповнення є 15.09.1974, професія (спеціальність) тракторист. Записом №1 від 15.09.1974 позивач прийнятий на роботу в колгоспі "Правда" трактористом. Відповідно до наступних записів №№2-5, від 01.03.2000 КСП "Правда" реорганізоване в КСП "Промінь", від 11.05.2002 звільнений за власним бажанням, від 11.05.2002 прийнятий на роботу в ТОВ ВКФ "Сенс ЛТД" на посаду тесляра-бетонщика, від 12.03.2004 - переведений на посаду тракториста (а.с. 9).

Відтак, дані записи підтверджують роботу позивача в колгоспі трактористом, ознаки підчисток та підробок на документах відсутні, тому спірний період підлягає зарахуванню позивачу до його страхового стажу.

Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача роботу на посаді тракториста в колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974.

Окрім іншого, позивач просить провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233, яку подавав при обчислені пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до Довідки від 11.12.2014 №Л-233, виданої КУ "Вінницький районний трудовий архів" Вінницької районної ради Вінницької області визначений період 1988 - 1993 роки (п`ять років), де вказано заробітну плату ОСОБА_1 в архівних справах колгоспу "Правда", приватного сільськогосподарського орендного підприємства "Промінь" за 1974-2002 (а.с. 6-7).

Відповідно підставою для видачі цієї довідки зазначено: Фонд 75, опис 1, справа 424 арк. 29-40; справа 431 арк. 27-38; справа 470 арк. 38-49; справа 511 арк. 2-13; справа 521 арк. 14-25; справа 532 арк. 2-13; справа 556 арк. 26-37; справа 564 арк. 15-26; справа 571 арк. 40-51; справа 578 арк. 54-65; справа 583 арк. 45-56; справа 588 арк. 15-26; справа 592 арк. 2-13; справа 595 арк. 14-25; справа 599 арк. 16-27; справа 604 арк. 30-41; справа 609 арк. 39-50; справа 613 арк. 30-41; справа 617 арк. 26-37; справа 624 арк. 26-37; справа 630 арк. 14-25; справа 635 арк. 51-62.

З огляду на те, що довідка містить всі необхідні дані щодо розміру заробітної плати та заявленого періоду із зазначенням первинної документації, тому вона підлягає врахуванню для проведення нарахування та виплати пенсії позивачу.

Відтак, вимога щодо зобов`язання відповідача провести з 15.01.2019 перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233 підлягає задоволенню.

З поміж іншого, позивач просить в позовній заяві встановити строк для виконання судового рішення.

Щодо вказаного суд зазначає, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Оскільки, позивач не навів підстав для встановлення для відповідача строку для виконання рішення суду, тому суд відмовляє в задоволенні такого клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу на посаді тракториста в колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 з 15.01.2019 перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу в колгоспі "Правда" та заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233.

У задоволенні клопотання про встановлення строку для виконання рішення суду - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна