Справа № 200/528/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року справа №200/528/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 200/528/24 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач, ГУНП), в якому просив:

-визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління поліції в Донецькій області за № 553 о/с По особовому складу від 26.12.2023 в частині звільнення зі служби в Національній поліції України згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління поліції в Донецькій області 25.12.2023 року № 2069 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області та їх покарання, щодо застосування до майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в органах поліції, що був підставою видачі Наказу № 553 о/с від 26.12.2023 року;

-поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 29.12.2023 року;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.12.2023 року;

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправним і скасував наказ Головного управління поліції в Донецькій області за № 553 о/с По особовому складу від 26.12.2023 року в частині звільнення зі служби в Національній поліції України згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 .

Визнав протиправним та скасував пункт 1 наказу Головного управління поліції в Донецькій області 25.12.2023 року № 2069 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області та їх покарання, щодо застосування до майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в органах поліції, що був підставою видачі Наказу № 553 о/с від 26.12.2023 року.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 29.12.2023 року.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.12.2023 року по день ухвалення судового рішення.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустив до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення яким відмовити у задоволені позовні вимоги. У скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи внаслідок неповного з`ясування обставини справи.

Обґрунтовано скаргу тим, що посилання суду на відсутність в матеріалах справи пояснення безпосереднього керівника позивача, які вказують на відхилення керівником позиції ОСОБА_1 та вимогу прибути на службу, оскільки у висновку службового розслідування посада безпосереднього керівника є вакантною. Під час проведення службового розслідування були відібрані пояснення від начальника сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 , заступника начальника відділу поліції - начальника відділу кримінальної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 , начальника Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області полковника поліції ОСОБА_4 , які пояснили, що згідно розрахунку (графіку наряду) Волноваського РВП за 20.11.2023, в наряд на добове чергування для несення служби на блокпосту в м. Добропілля о 08:00 повинен був заступити ОСОБА_1 , однак на вказане чергування не заступив, про що нікому не повідомив.

У позивача відсутні будь- які докази на поважність причини невиходу на службу 20.11.2023.

Скаржник наголошує, що позивач проігнорував вихід на службу та не заступив у наряд на блок пост 20.11.2023, був відсутній цілий день, до відділу поліції не приходив, про поважність причин не повідомляв, про що свідчать Акти про відсутність на службі.

Відеозапис з нагрудної боді камери поліцейських, свідчить, що станом на ранок 21.11.2023 позивач не звертався до лікарів, станом на 21.11.2023 об 13:50 результатом огляду, вміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 склав 1,75 %.

Скаржник наполягає на тому, що дотримання службової дисципліни є вкрай важливе для працівників правоохоронних органів, а позивач, як представник органу державної влади, складаючи Присягу на вірність Українському народові має захищати цивільне населення, шляхом надання поліцейських послуг. Крім цього, останній проігнорував службові обов`язки та не заступив на блок пост за для забезпечення безпеки та порядку, у першу черг, для людей. Немає різниці де позивач проходить службу, останній має виконувати свої функціональні обов`язки відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Аналіз норм права свідчить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції, погоджуються на підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

Скаржник наголошує, що позивача було звільнено не за перебування у стані алкогольного сп`яніння на службі, а саме, за відсутність на службі без поважних причин 20.11.2023. Ураховуючи те, що позивач пропрацював 24 роки у поліції має знати, що поважною причиною невиходу на службу, є листок не працездатності, якого у позивача на день невиходу на службу, а саме 20.11.2023 не було. На пояснення керівників, які зазначили, що позивач на службу та чергування не вийшов, про поважні причини не повідомляв, а суд першої інстанції поставив слова позивача у привілейоване положення, на відміну від доказів, що містяться у матеріалах справи та відсутності документального підтвердження на поважність причин невиходу на службу саме 20.11.2023.

Скаржник вважає, що лікар-хірург не мав відкривати лікарняний під діагнозом «гострий панкреатит», такий діагноз має встановлювати лікар-гастроентеролог, оскільки саме до такого лікаря до компетенції входить лікування всіх запальних захворювань органів шлунка і кишечника.

Також, позивач був нещирім під час надання пояснень у рамках проведення службового розслідування, оскільки деякі обставини відрізняються від наданих пояснень інших посадових осіб. А пояснення позивача у частині того, що він нібито не побачив свого прізвища у графіку нарядів на 20.11.2023 та він вважав, що має бути вдома взагалі є критичним.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебував на службі в міліції з 15.11.2000, на службі в поліції з 07.11.2015, остання займана посада - з 20.01.2021 старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, є учасником бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_1 .

20.11.2023 о 12:00 ОСОБА_1 зателефонував заступнику начальника ВКП Волноваського РВП майору поліції ОСОБА_12 повідомивши про те, що погано себе почуває та перебуває на лікарняному, однак медичний заклад, в якому відкрив лікарняний та свій діагноз, не повідомив.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що 20.11.2023 приблизно о 19:00 начальником сектору розкриття злочинів проти особи Волноваського РВП капітаном поліції ОСОБА_2 здійснено перевірку ОСОБА_1 за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , однак останній двері не відчинив, посилаючись на погане самопочуття, а також вказати медичний заклад, в якому він відкрив лікарняний та назвати діагноз, відмовився.

21.11.2023 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшов рапорт начальника Волноваського РВП ГУНП в області полковника поліції ОСОБА_4 про порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського РВП ГУНП в області майором поліції ОСОБА_1 . До рапорту долучено акт про відсутність на службі ОСОБА_1 на території ВП № 1 Покровського РУП 20.11.2023 з 08:00 до 10:30, а також акт про відсутність на службі ОСОБА_1 за місцем дислокації відділу кримінальної поліції Волноваського РВП в м. Курахове 20.11.2023 з 09:00 до 17:50.

Відповідно довідки з системи «Health» (запис № 61445155/1, дата проведення: 21.11.2023), ОСОБА_1 зі слів вважає себе хворим з 20.11.2023, лікувався самостійно, звертався на прийом у 08.00., оглянутий після 12.30. Довідка складена ОСОБА_8 (хірургом).

Також, з матеріалів службового розслідування вбачається, що 21.11.2023 о 07:30 та об 09.30 співробітники ГУ НП в Донецькій області відвідали ОСОБА_1 за місцем мешкання, співробітниками були поставлені запитання, чи перебуває позивач на лікарняному, на що останній повідомив що так, однак з якого часу не пам`ятав, підтверджуючі документи не надав, оскільки не знав де вони. Під час спілкування з ОСОБА_1 , були встановлені ознаки перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та порушення мови. На запитання до ОСОБА_1 чи перебуває він в стані сп`яніння, останній заперечив цей факт, сів на ліжко та мовчав. З метою встановлення факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, останньому працівниками УГІ було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Drager Alcotest 6820" на місці. Після чого ОСОБА_1 був запрошений до ГУНП в Донецькій області та до кабінету начальника УГІ, де приблизно о 13:50 ОСОБА_1 , який перебував у форменому одязі зі спеціальним жетоном, знову було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера "Drager Alcotest 6820", на що останній погодився. За результатом огляду, вміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 склав 1,75 ‰.

Наказом від 22.11.2023 № 1863 призначено службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Наказом ГУНП в Донецькій області № 500 о/с від 22.11.2023, ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування було відсторонено від виконання службових обов`язків.

З метою реалізації права на захист та отримання пояснення, 23.11.2023 здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_2 , на що останній відповів. Під час телефонної розмови з ОСОБА_1 , останньому було повідомлено, що наказом ГУНП в Донецькій області від 22.11.2023 № 1863 організовано проведення службового розслідування за фактом порушення ним службової дисципліни. Також ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення за вказаним фактом та повідомлено, що його запрошено 25.11.2023 о 10:00 годині за адресою: м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд. 1-А, в службовий кабінет УГІ для надання пояснень, на що останній погодився.

За вказаним фактом дисциплінарною комісією складено акт про здійснення телефонного дзвінку від 23.11.2023, який зареєстровано за вихідним номером № 1250/55/04-2023.

Також, 23.11.2023 за вих. № 1246/55/03-2023 за допомогою менеджерів Viber, Telegram, WhatsApp ОСОБА_1 було надіслано повідомлення (виклик) щодо необхідності прибуття до м. Покровська Донецької області для надання пояснень з визначеним терміном до 25.11.2023.

Згідно висновку службового розслідування від 06.12.2023, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги зведення, отримані під час проведення службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що причинами та умовами порушення службової дисципліни стали: особиста недисциплінованість старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського РВП ГУНП в області майора поліції ОСОБА_1 , порушення ним вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про Національну поліцію", що призвело до скоєння дисциплінарного проступку, який виразився в тому, що останній, будучи діючим працівником поліції, усвідомлюючи важливість займаної посади, виявляючи та припиняючи правопорушення в зоні ведення активних бойових дій, в тяжкий для країни час, нехтуючи довірою керівництва, будучи належним чином ознайомленим про недопущення порушення дисципліни, не заступив на чергування на блокпост та був відсутній на службі без поважних причин протягом усього робочого дня, порушивши тим самим вимоги законодавства України.

На підставі Наказу від 06.12.2023 № 523 о/с позивача допущено до виконання службових обов`язків.

Згідно Наказу від 25.12.2023 № 2069, за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині належного виконання наказів керівників; вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайного інформування про це безпосереднього керівника; п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині належного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та належного виконання своїх службових обов`язків, наказів керівництва старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Волноваського РВП ГУНП в області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління поліції в Донецькій області за № 553 о/с По особовому складу від 26.12.2023 звільнено зі служби в Національній поліції України згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з посади відбулося:

-за відсутності правових підстав (норми Наказу № 507 застосовані безпідставно, перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння 20.11.2023 не встановлено);

- з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); а саме: визначені вище обставини свідчать про належне виконанння позивачем своїх посадових обов*язків протягом 24 років у тому числі під час воєнного стану, що зменшує необхідність застосування до нього такого дисциплінарного стягнення як звільнення з посади за відсутність на службі протягом одного робочого дня за умови поганого самопочуття (що логічно вбачається з матеріалів, зворотнє не доведено) та попередження безпосереднього керівника про відсутність (що підтверджується сторонами).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За ч. 2, 3 ст. 24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, можуть підпорядковуватися за рішенням керівника поліції відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 91 Закону №580-VII, особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. №2337-VIII, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Приписами ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Також ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

За правилами ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ч. 1 - 3 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до ч. 1 - 4, 6, 10 ст.14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок № 893).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до положень пунктів 13-14 розділу V Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.

Усні пояснення можуть фіксуватися особою, яка проводить службове розслідування, у тому числі за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, засобів фото- і відеозапису з подальшим накладанням на файл електронного цифрового підпису.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

При цьому, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022. Воєнний стан наразі триває.

Стаття 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначає порядок проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Так вказаною нормою передбачено, зокрема, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії .

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Стаття 27 Дисциплінарного статуту визначає порядок відібрання пояснень під час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану.

За положенням вказаної норми, зокрема, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Отже, суд враховує, що у період воєнного стану службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Під час якого уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно з п. 1 розділу VІІ Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

При цьому, стаття 29 Дисциплінарного статуту визначає особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, стаття 30 особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, приписами вказаних норм визначено, зокрема, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

У разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

У разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2019 у справі за №819/736/18, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Таким чином, за вимогами вищезазначених норм, при проведенні службового розслідування посадові особи повинні дотримуватися вимог законодавства, а висновки службового розслідування мають ґрунтуватись на фактичних обставинах, підтверджуватись належними доказами та не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Суд зазначає, що висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення. Висновок службового розслідування не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого він винесений.

При цьому, повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Судом в межах розгляду цієї справи надана правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а не питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179, відповідно до статті 37 Закону України "Про запобігання корупції", Закону України "Про Національну поліцію", з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, затверджені Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до пункту 1, 3 розділу ІІ Правил, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Згідно пункту 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України Про Національну поліцію, інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Аналіз вище наведених нормативно-правових актів свідчить про обов`язок поліцейських неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, курсанта, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Невиконання чи неналежне виконання дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

Обов`язок поліцейського (курсанта) полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

Так, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019 у справі № 824/1015/16-а у подібних правовідносинах, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, що і було встановлено у цій справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 480/4079/18, від 22 вересня 2022 року у справі №420/4977/20.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало те, що позивач будучи діючим працівником поліції, усвідомлюючи важливість займаної посади, виявляючи та припиняючи правопорушення в зоні ведення активних бойових дій, в тяжкий для країни час, нехтуючи довірою керівництва, будучи належним чином ознайомленим про недопущення порушення дисципліни, не заступив на чергування на блокпост та був відсутній на службі без поважних причин протягом усього робочого дня (20.11.2023), порушивши тим самим вимоги законодавства України, що підтверджується актом про відсутність на службі ОСОБА_1 на території ВП № 1 Покровського РУП 20.11.2023 з 08:00 до 10:30, актом про відсутність на службі ОСОБА_1 за місцем дислокації відділу кримінальної поліції Волноваського РВП в м. Курахове 20.11.2023 з 09:00 до 17:50.

Суттєвим є те, що позивач заперечує вчинення ним дисциплінарного проступку, а отже відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач має довести правомірність та обґрунтованість свого рішення.

Так, матеріали справи свідчать та не заперечується відповідачем, що 20.11.2023 о 12:00 позивач зателефонував заступнику начальника ВКП Волноваського РВП майору поліції ОСОБА_12 повідомивши про те, що погано себе почуває та перебуває на лікарняному, однак медичний заклад, в якому відкрив лікарняний та свій діагноз, не повідомив.

Зазначене свідчить, що позивач у день несення служби повідомив керівника про погане самопочуття та необхідність звернення до лікаря.

Матеріали справи не містять пояснення особи яку позивач повідомив про неможливість прибути - ОСОБА_12 щодо вказаних обставин, зокрема, щодо незгоди з діями позивача, повідомлення позивача 20.11.2023 про необхідність прибути до місця несення служби.

Також, матеріали справи не містять пояснення безпосереднього керівника позивача, які вказують на відхилення керівником позиції ОСОБА_1 , щодо неможливості прибути на несення служби з поважних причин та вимогу прибути на службу 20.11.2023.

Разом з цим посилання скаржника на те, що посада безпосереднього керівника є вакантною, колегія суддів зазначає, що у такому випадку обов`язки посадової особи здійснює виконуючий обов`язки керівника у тому числі тимчасовий.

Доказів відкриття лікарняного 20.11.2023 матеріали справи не містять.

Проте відповідно довідки з системи "Health" (запис № 61445155/1, дата проведення: 21.11.2023), ОСОБА_1 зі слів вважає себе хворим з 20.11.2023 року, лікувався самостійно, звертався на прийом у 08.00., оглянутий після 12.30. Діагноз «Гострий панкреатит». Довідка складено ОСОБА_8 (хірургом).

Однак суд звертає увагу, що вказана довідка не може слугувати належним документом, що засвідчує непрацездатність позивача саме 20.11.2023, проте свідчить, що позивач вважав себе хворим із вказаної дати.

Колегія суддів зазначає, що матеріали службового розслідування не містять оцінки вказаним обставинам, а саме повідомлення позивачем 20.11.2023 про неможливість здійснення службових обов`язків та необхідність звернення до лікаря. Також, висновок не містить оцінку впливу діагнозу на можливість позивача прибути до місяця несення служби та виконання своїх обов`язків.

Щодо посилання скаржника на безпідставне врахування судом в якості доказу, встановленого позивачеві лікарем-хірургом діагнозу «гострий панкреатит», тому що на думку скаржника це має встановлювати лікар-гастроентеролог, оскільки саме до такого лікаря до компетенції входить лікування всіх запальних захворювань органів шлунка і кишечника, колегія суддів зазначає, що зазначене не свідчить про неможливість та відсутності компетенції у лікаря-хірурга саме встановити попередній діагноз, зважаючи на те, що встановлення діагнозу (у т.ч. попереднього) та лікування є різними процедурами.

Посилання скаржника на відеозапис щодо здійснення перевірки позивача 21.11.2023 о 07:30 за його місцем мешкання, колегія суддів не приймає, оскільки зазначене не стосується спірних правовідносин щодо порушення позивачем службової дисципліни - відсутності позивача на службі 20.11.2023.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, судова колегія, вважає, що відповідач, у даному випадку, належним чином не обґрунтував та не надав беззаперечних доказів порушення позивачем службової дисципліни.

Складом комісії не здійснено в достатній мірі спроби оцінити вірогідність фактичної наявності будь-яких складових елементів події, зв`язку з особою позивача, ступенем вчиненого порушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідне дисциплінарне провадження повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Отже, розслідування повинно бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно з`ясовувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати всіх розумних і доступних заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що перешкоджає встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Оцінюючи обґрунтованість вищеозначеного висновку, суд виходить із того, що відповідний висновок має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому, належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Суб`єкт владних повноважень, в свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що службове розслідування, дисциплінарною комісією проведено поверхнево, без належного, повного та всебічного дослідження всіх обставин, що могли вплинути на встановлення наявності чи відсутності у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку та міри відповідальності, що в даному випадку могла бути застосована.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч приписам ст. 71 КАС України не надано переконливих доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, включаючи процес прийняття оскаржуваного наказу.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти УкраїниЄвропейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень (справа "Аллене де Рібемон проти Франції").

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для всіх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Отже, колегія суддів зазначає, що вищезазначене свідчить, що відповідачем фактично не було дотримано встановлену процедуру проведення службового розслідування, не забезпечено дотримання прав позивача, не здійснено повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, які стали підставою для призначення розслідування, не зазначено про врахування чи неврахування цих обставин, не надано оцінку всім обставинам, а висновки службового розслідування не ґрунтуються на всебічному дослідженню обставин справи.

Також суд звертає увагу на т що відповідач, обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини та докази, а також особу працівника. У період служби в органах поліції (24 роки) на позивача не було накладено жодних дисциплінарних стягнень, що свідчить про належний рівень дотримання службової дисципліни та виконання покладених службових обов`язків. Суд зазначає, що висновок здійснений без належного вирішення питання про винуватість позивача чи невинуватість, без аналізу питання юридичної кваліфікації порушення позивача і без оцінки його свідчень з цього приводу.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано застосовано принцип пропорційності відповідальності при застосуванні дисциплінарного стягнення в залежності від тяжкості проступку та застосовано крайній вид дисциплінарного впливу - звільнення зі служби без врахування обставин, які передбачені ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

На підставі викладеного, оскаржувані накази стосовно позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.12.2023 року по день ухвалення судового рішення, не оскаржується, тому в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування наказів у зв`язку з їх протиправністю, однак судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права в частині визначення підстав для задоволення позову в частині їх скасування.

Тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 200/528/24 - змінити в мотивувальній частині щодо визначення підстав задоволення позову - виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 200/528/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений та підписаний 22 січня 2025 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар