Справа № 200/8934/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Справа№200/8934/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3),

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії з 07.02.2024 у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря згідно зі ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати її призначення (07.02.2024) відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

24 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07 січня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначила, що рішенням відповідача №14 від 15.02.2024 року у призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» їй було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернулась до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі № 200/1046/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 4 від 15 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України у зв`язку з не досягненням пенсійного віку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у відповідності до вимог п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року), починаючі з дня її звернення за призначенням пенсії, тобто з 07 лютого 2024 року, із врахування періоду роботи у ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахти Капітальна» з 06.02.2002 по 12.09.2004, з 16.12.2004 по 31.08.2010 за професією підземний майстер за Списком №1.

Позивач вказує на те, що її стаж роботи за Списком №1 складає 7 років 8 місяців 24 дні, проте, згідно до протоколу електронної пенсійної справи, вбачається на виконання рішення суду у справі №200/1046/24 винесено Рішення 14 від 05.09.2024 та з 07.02.2024 призначено пенсію за Списком №1 в загальному розмірі 9309,75 грн, розмір пенсії за віком розраховано (ст.27) (27855.77 * 0.33167)=9238.92 грн, доплата за понаднормовий стаж в сумі 70,81 грн.

З означеним розміром пенсії позивач не погоджується з підстав не застосування при її обчисленні ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 46001, Тернопільська області, місто Тернопіль, майдан Волі, буд. 3, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач з адміністративним позовом не погоджується та зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 200/1046/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у відповідності до вимог п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року), починаючи з дня її звернення за призначенням пенсії, тобто з 07 лютого 2024 року, із врахування періоду роботи у ДП Мирноградвугілля ВП Шахти Капітальна з 06.02.2002 по 12.09.2004, з 16.12.2004 по 31.08.2010 за професією підземний майстер за Списком №1.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було виконано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 200/1046/24, а саме: призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у відповідності до вимог п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року), починаючи з дня її звернення за призначенням пенсії, тобто з 07 лютого 2024 року, із врахування періоду роботи у ДП Мирноградвугілля ВП Шахти Капітальна з 06.02.2002 по 12.09.2004, з 16.12.2004 по 31.08.2010 за професією підземний майстер за Списком №1.

Відповідач вказує на те, що рішення суду не містить вказівок щодо застосування при призначенні пенсії ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також на те, що чинним законодавством визначено, що перерахунку пенсії передує звернення особи із відповідною заявою та документами.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що нею вчинялися будь-які дії щодо проведення цього перерахунку, після призначення їй пенсії, а саме доказів безпосереднього звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з відповідною заявою встановленого законодавством зразка.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 200/1046/24 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13 серпня 2024 року), яке набрало законної сили 11 липня 2024 року, адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 4 від 15 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України у зв`язку з не досягненням пенсійного віку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у відповідності до вимог п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року), починаючі з дня її звернення за призначенням пенсії, тобто з 07 лютого 2024 року, із врахування періоду роботи у ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахти Капітальна» з 06.09.2002 по 12.09.2004, з 16.12.2004 по 31.08.2010 за професією підземний майстер за Списком №1.

Листом від 05.09.2024 № 23923-21627/Б-02/8-0500/24 Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило позивача, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 у справі № 200/1046/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у відповідності до вимог пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року), починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 07 лютого 2024 року, із врахування періоду роботи у ДП «Мирноградвугілля» ВП «Шахти Капітальна» з 06.09.2002 по 12.09.2004, з 16.12.2004 по 31.08.2010 за професією підземний майстер за Списком № 1. Розмір призначеної пенсії з 07.02.2024 9309,75 грн. Виплату пенсії планується розпочати з жовтня поточного року. Дата виплати, відповідно до вимог статті 47 Закону 1058 - 21 число місяця. Заборгованість за рішенням суду за період з 07.02.2024 по 30.09.2024 в сумі 72551,84 грн запланована до виплати в найближчий виплатний період.

Рішенням № 14 від 05.09.2024 року згідно рішення суду справи №200/1046/24 від 01.05.2024 року позивачу призначено пенсію з 07.02.2024 року довічно, робота за Списком № 1 - 7 років 8 місяців 24 дні, розмір пенсії за віком (ст.27) (27855.77 * 0.33167) 9238.92 грн.

Спірним питанням у цій справі є наявність/відсутність підстав для призначення позивачу пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто не менш як 7,5 років на підземних роботах за Списком № 1 для жінок.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обставини справи щодо незастосування відповідачем приписів статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підтверджено відповідачем та доказами наявними в матеріалах адміністративної справи, а тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Поряд з цим, частиною 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

Стаття 1 Закону № 345-VI для застосування положень цього закону вимагає дотримання чітких умов, а саме:

- робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійно-рятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості;

- віднесення професії до Списку №1;

- робота на підземних роботах повний робочий день.

Отже, виходячи з положень наведених норм, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах саме повний робочий день.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2014 року у справі № 21-455а13, від 24 червня 2014 року у справі № 21-236а14, від 20 січня 2016 року у справі № 459/6146/13-а та Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 200/1046/24, яке набрало законної сили 11 липня 2024 року, та на виконання якого позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах, установлено:

«Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою позивача серія підтверджено, наявність записів трудового (страхового) стажу позивача, а саме, у спірний період, позивачка працювала з 06.09.2002 по 12.09.2004 підземним майстром (запис 4), з 16.12.2004 по 31.08.2010 підземним майстром (запис №6).

Також, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ДП «Мирноградвугілля» Шахти Капітальна від 30.01.2024 №76, позивач працювала повний робочий день підземним способом у ВП Шахта Капітальна: з 06.09.2002 (наказ №275-к від 04.09.2002) по 12.09.2004 2 роки 0 місяців 7 днів за професією підземний майстер на дільниці ОТК, зайнята на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік що передбачено списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36 згідно р. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; з 16.12.2004 (наказ №02/1297к від 28.12.2004) по 31.08.2010 05 років 8 місяців 16 днів за професією підземний майстер на дільниці ОТК, зайнята на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік що передбачено списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36 згідно р. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; всього з 06.09.2002 по 31.08.2010 (7 років 08 місяців 23 дні).

На підтвердження наявності у позивачки пільгового стажу відповідачу було надано довідку про спуски-підйоми в шахту №30 від 25.01.2024, відповідно до якої за вищевказаний період роботи кількість спусків-підйомів в шахту становить більше 50 відсотків на рік.

Зазначена професія передбачена позицією розділ 1, підрозділ 1, позиція 1.1г Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36».

Викладене свідчить про те, що відповідачу достеменно було відомо про наявність у позивача пільгового підземного гірничого стажу за Списком №1 тривалістю понад 7,5 років на момент призначення пенсії.

Поряд із цим, посада, на якій працювала позивач, відноситься до пункту «г» підрозділу 1 розділу 1 Списку № 1, яким передбачено зайнятість на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), тому суд також звертає увагу, що у постанові від 29.12.2021 у справі № 345/2562/17, Верховний Суд дійшов висновку, що саме по собі віднесення посади позивача за тим чи іншим кодом професій не є показником тривалості його робочого часу, а тому на позивача поширюються приписи ст. 8 Закону №345-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 липня 2023 року у справі № 200/5813/20-а.

Отже, загальний підземний стаж роботи позивача за професіями, що передбачені Списком № 1, становить більше 7,5 років та відповідно дає право позивачу на призначення пенсії у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", чого відповідачем здійснено не було.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо незвернення позивача з відповідною заявою та відсутності у рішенні суду вказівки на необхідність застосування при обчисленні розміру пенсії позивача положень ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки у разі встановлення наявності визначених цією нормою умов, її застосування підчас обчислення розміру призначеної пенсії є імперативним в силу приписів закону та жодних додаткових звернень не потребує.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що вони вчинені не у спосіб, що визначений Закону № 345-VI, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без дотримання принципу пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Протилежне відповідачем не доведено.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови відповідності особи усім необхідним умовам для призначення пенсії у певному розмірі, у даному випадку застосування приписів Закону № 345-VI, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи фактичні обставини цієї справи, питання щодо застосування положень ст. 8 Закону № 345-VI не можуть бути віднесені до дискреційних повноважень відповідача з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність способу захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 968,00 грн, згідно квитанції про сплату судового збору № 8369-8429-7938-6616 від 22.12.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, адміністративний позов подано до суду за допомогою засобів програмного забезпечення підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (надалі Закон № 3674-VI), при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн (3028 грн х 0,4 х 0,8).

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 968,00 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача та 0,96 грн на користь Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 46001, Тернопільська області, місто Тернопіль, майдан Волі, буд. 3), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії з 07.02.2024 року у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, згідно зі ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії з дати її призначення 07.02.2024 року, відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, у розмірі 80 відсотків заробітної плати позивача (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 0 (нуль) грн 96 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 23 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко