Справа № 160/29970/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 січня 2025 рокуСправа №160/29970/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Златін Станіслав Вікторович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:

визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 врахувати висновок лікарсько-консультативної комісії КНП «Лозівське ТМО» від 02.07.2024 №2140, наданий до рапорту про звільнення з військової служби, від 15.07.2024 начальником служби військової техніки логістики військової частини НОМЕР_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_2 , на підставі пп."г" п.2 ч. 4 статті 26 та абз.11 п.3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану, та має право звільнитися через такі сімейні обставини або інші поважні причини - у зв' язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з урахуванням правового висновку суду у даній справі розглянути рапорт від 15.07.2024 начальника служби військової техніки логістики військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 про звільнення з військової служби, на підставі пп."г" п.2 ч. 4 статті 26 та абз.11 п.3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану, та має право звільнитися через такі сімейні обставини або інші поважні причини - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №160/29970/24 адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.07.2024р. про звільнення його зі служби;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 15.07.2024 про звільнення його з військової служби, на підставі пп."г" п.2 ч. 4 статті 26 та абз.11 п.3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи) та прийняти відповідне рішення;

в іншій частині позовних відмовилено;

розподіл судових витрат не здійснюється.

21.01.2025 року позивач через відділ діловодства суду подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить:

ухвалити додаткове рішення, яким надати правовий висновок про відповідність наданих мною документів на звільнення, а саме медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Лозівське ТМО», від 02.07.2024 №2140, форма №080-4/о, вимогам чинного законодавства, та розглянути у повному обсязі вимогу позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця, з урахуванням правового висновку суду.

під час ухвалення додаткового рішення вирішити клопотання позивача про огляд письмового доказу - медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Лозівське ТМО», від 02.07.2024 №2140, форма №080-4/о, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Заява обгрунтована наступним: суд не зауважив на підстави звернення до суду, не вирішив клопотання позивача про огляд у суді оригіналу медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Лозівське ТМО», від 02.07.2024 №2140, форма №080-4/о, не розглянув у повному обсязі вимогу позивача зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт, з урахуванням правового висновку суду, і не навів у своєму рішенні вказаний правовий висновок щодо відповідності (або невідповідності) наданих мною документів на звільнення, а саме медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Лозівське ТМО», від 02.07.2024 №2140, форма №080-4/о вимогам чинного законодавства. Саме щоб отримати правовий висновок щодо відповідності наданих мною документів на звільнення, а саме медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Лозівське ТМО», від 02.07.2024 №2140, форма №080-4/о, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, та вказано (рукописом) «потребує постійного стороннього догляду», вимогам чинного законодавства я звернувся до суду.

Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для формулювання правового висновку щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Зазначену правову позицію займає Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 року по справі № 640/6209/19.

У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року по справі № 160/29970/24 вирішено всі заявлені позивачем позовні вимоги, що видно з описової, мотивувальної та резолютивної частин вказаного судового рішення (позовні вимоги задоволено частково: суд відмовив у частині заявлених позивачем позовних вимог); суд під час ухвалення вказаного рішення вирішив питання про право та визначив спосіб виконання судового рішення, що видно з резолютивної частини судового рішення; судом у рішення вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідачем була вчинена протиправна бездіяльність щодо не розгляду рапорту Гранкіна В.С. від 15.07.2024р. про звільнення його зі служби.

Суд під час розгляду справи прийшов до висновоку про те, що відсутнє будь-яке рішення прийняте відповідачем за результатами розгляду рапорту позивача від 15.07.2024р.; відповідач листом від 04.09.2024 року лише повернув рапорт позивача на доопрацювання без жодної резолюції командира.

При цьому, суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України вийшов з межі заявлених позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.07.2024р. про звільнення його зі служби, оскільки це є необхідним для повного захисту права та законних інтересів позивача.

Суд в мотивувальній частині судового рішення вказав, що право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт від 15.07.2024 старшого лейтенанта ОСОБА_3 про звільнення з військової служби, на підставі пп."г" п.2 ч. 4 статті 26 та абз.11 п.3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи) та прийняти відповідне рішення.

За вказаних обставин заявлені позивачем позовні вимоги судом були розглянуті судом та задоволені частково: суд відмовив в частині заявлених позивачем позовних вимог.

Отже, підстави для ініціювання ухвалення додаткового рішення у даній адміністративній справі, які передбачені ч.1 ст. 252 КАС України, відсутні, а тому суд постановляє ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Доводи наведені позивач у заяві про ухвалення додаткового судового рішення від 21.01.2025 року можуть слугувати підставою для апеляційного чи касаційного оскарження рішення суду, однак не є підставою для ухвалення саме додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 252, 256 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.01.2025 року.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Златін