Справа № 240/21189/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/21189/23

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Господар" Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Комунального підприємства "Господар" Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо ненадання в відповіді на запит від 07.02.2023;

- зобов`язати Комунальне підприємство «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області надати відповідь на запит від 07.02.2023 в повному обсязі запитуваної інформацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернувся із запитом до відповідача, в якому просив надати інформацію в письмовому вигляді про те, чи передавало Комунальне підприємство «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в оренду іншим особам (юридичним, фізичним) земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0280 площею 128,5143 га та під які відсотки у період з 30.09.2021 по 31.12.2021. Однак відповідач відповіді на звернення не надсилав. Вказану бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

21.08.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №56746/23, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що заперечує, що ним було допущено бездіяльність щодо розгляду запиту ОСОБА_1 від 07.02.2023, оскільки 14.02.2023, у строк передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації", на адресу ОСОБА_1 , вказану ним у його ж запиті, було направлено відповідь за вих. №59 від 14.02.2023 на запит за вих. №13. Надання відповіді на запит за вх. №13 від 07.02.2023 та здійснення його відправлення підтверджується наступними доказами: відповіддю на запит за вих. №59 від 14.02.2023; журналом вихідної кореспонденції Комунального підприємства «Господар» Брусилівської селищної ради, яким підтверджено створення та відправлення відповіді на запит за вих. №59 від 14.02.2023; описом вкладення у цінний лист за №955, яким підтверджено відправлення відповіді на запит за вих №59 від 14.02.2023 на поштову адресу, вказану позивачем у запиті - 12642, Житомирська обл., с.Биків, вул.Житомирська, 167; накладною №955 та фіскальним чеком, якими підтверджено відправлення вказаного цінного листа на поштову адресу, вказану позивачем у запиті - 12642, Житомирська обл., с.Биків, вул.Житомирська, 167.

Таким чином, КП «Господар» Брусилівської селищної ради було повністю дотримано порядок та строки розгляду запиту на публічну інформацію та надання на нього відповіді, встановлених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Водночас, відповідачем зазначено, що у подальшому поштове відправлення №955, в якому містилась відповідь на запит за вих. №59 від 14.02.2023 було повернуто відправнику, із зазначенням підстави - адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, відповідачем зазначено, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює обов`язок надати відповідь на запит у строки, встановлені Законом. Встановлення місцезнаходження та пошук особи, яка звернулась із запитом на публічну інформацію, очевидно Законом не передбачена.

При цьому, відповідач вказує, що позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що йому було відомо про направлення поштою відповідачем відповіді на запит на його адресу.

За таких обставин, твердження позивача про ненадання відповідачем відповіді на його запит абсолютно не відповідають дійсності, що очевидно унеможливлює задоволення його позовних вимог.

Стосовно відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн відповідач заперечує у відзиві та вказує, що вони належним чином не обґрунтовані, тому не підлягають задоволенню вимоги про їх відшкодування.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 07.02.2023 подав до Комунального підприємства "Господар" Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області запит на отримання публічної інформації. Зі змісту запиту встановлено, що позивач просить надати інформацію в письмовому вигляді, а саме чи передавало Комунальне підприємство «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в оренду іншим особам (юридичним, фізичним) земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0280 площею 128,5143 га та під які відсотки у період з 30.09.2021 по 31.12.2021 (а.с.7).

Однак відповідь на свій запит позивач не отримав.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду його запиту на інформацію, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану відмову на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.10.1992 №2657-XII "Про інформацію" (далі - Закон №2657-ХІІ) інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Приписами статті 5 Закону №2657-ХІІ визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 10 Закону №2657-ХІІ за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону №2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Приписами статті 12 Закону №2939-VI встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно зі статтею 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 Закону №2939-VI).

Статтею 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту на інформацію у наступних випадках: розпорядник не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації, з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила, передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

Нормами статті 23 Закону №2939-VI встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Абзацом першим статті 2 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV "Про оренду землі" (далі - Закон №161-ХІV) встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Судом встановлено, що 07.02.2023 подав до Комунального підприємства "Господар" Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області запит на отримання публічної інформації. Зі змісту запиту встановлено, що позивач просить надати інформацію в письмовому вигляді, а саме чи передавало Комунальне підприємство «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в оренду іншим особам (юридичним, фізичним) земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0280 площею 128,5143 га та під які відсотки у період з 30.09.2021 по 31.12.2021 (а.с.7). Однак позивач відповіді на вказаний запит не отримав.

Відповідач стверджує, що 14.02.2023, у строк передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації", на адресу ОСОБА_1 , вказану ним у його ж запиті, було направлено відповідь за вих. №59 від 14.02.2023 на запит за вих. №13. Надання відповіді на запит за вх. №13 від 07.02.2023 та здійснення його відправлення підтверджується наступними доказами: відповіддю на запит за вих. №59 від 14.02.2023; журналом вихідної кореспонденції Комунального підприємства «Господар» Брусилівської селищної ради, яким підтверджено створення та відправлення відповіді на запит за вих. №59 від 14.02.2023; описом вкладення у цінний лист за №955, яким підтверджено відправлення відповіді на запит за вих №59 від 14.02.2023 на поштову адресу, вказану позивачем у запиті - АДРЕСА_1 ; накладною №955 та фіскальним чеком, якими підтверджено відправлення вказаного цінного листа на поштову адресу, вказану позивачем у запиті - АДРЕСА_1 (а.с.26-32).

Однак, як вбачається із квитанції та поштового конверта відповідь відповідачем була направлена за адресою: Озера, Житомирський район, Житомирська область, 12842 (а.с.31-32).

Адреса зазначена позивачем у запиті від 07.02.2023: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідь направлена на невірну адресу, що не може вважатися належним доказом надання відповіді на запит, що спростовує доводи відповідача про не допущення щодо розгляду запиту від 07.02.2023, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду запиту позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З урахуванням наведеного, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача у наданні відповіді на запит позивача від 07.02.2023 та зобов`язати відповідача повторно розглянути запит та надати відповідь на запит позивача від 07.02.2023 з урахуванням висновків суду в даному рішенні.

Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги в сумі 5000,00 грн, понесених на розгляд справи суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Слід зауважити, доказів понесення певної суми витрат, що пов`язані з розглядом справи та розрахунку таких витрат позивачем до матеріалів справи не надано.

Зважаючи на відсутність жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту понесення позивачем відповідних витрат, заявлені вимоги щодо стягнення компенсації таких витрат не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства "Господар" Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (провул.Митрополита Ілларіона, 3, смт.Брусилів, Житомирська область, 12601, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 07.02.2023.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Господар» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 07.02.2023 та надати повну інформацію на його запит.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

23.01.25