Справа № 260/6937/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/6937/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати протиправними (бездіяльність) дії ГУ Пенсійного фонду України у Закарпатській області, а саме: по відмові у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 р. відповідно до діючого законодавства України;

2) зобов`язати ГУ Пенсійного фонду України у Закарпатській області як державний орган України, залучений до процедури призначення, обчислення, перерахунку та виплати пенсій особам, звільнених з військової служби, здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та протоколу, що передбачає виплату пенсії, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення з розрахунку 90%, без обмеження максимального розміру.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон №2262). Пенсію призначено в розмірі 90% грошового забезпечення. При перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача №1154 від 19.04.2024 відповідач незаконно зменшив її до 70%. Окрім того під час здійснення перерахунку на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача №1154 від 19.04.2024 відповідач обмежив пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

05 грудня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що Головним управлінням вже здійснювався 02 травня 2024 року перерахунок пенсії позивача в добровільному порядку на виконання Постанови № 144 згідно довідки про грошове забезпечення № 1154 від 19.04.2024 року (яка є предметом даного судового розгляду), виданої Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України. Але рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 260/9805/23 було зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії позивача знову відповідно до довідки виданої Службою зовнішньої розвідки України від 29 вересня 2023 року № 958. Дане рішення суду було виконано Головним управлінням 19 червня 2024 року в добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, підстави для перерахунку пенсію позивача на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року станом на сьогодні відсутні. Також вказує, що пенсія позивача виплачується виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення №958 від 29.09.2023 станом на 17.07.2021, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України та без обмеження максимального розміру пенсії.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 01.12.2007 позивачу було призначено пенсію за вислугу років, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років (36 років) у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року у справі № 260/43/23, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області надіслати запит до Служби Зовнішньої Розвідки України для отримання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог Постанови КМУ №144 від 23.02.2022 року.

На запит Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області Фінансово-економічне управління Служби зовнішньої розвідки України надіслало довідку №958 від 29.09.2023 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 17.07.2021 (а.с.32), на підставі якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.08.2021 року, зменшивши основний розмір призначеної пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та з обмеженням максимального розміру такої пенсії. Вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду (адміністративна справа №260/9805/23).

12.03.2024 року Фінансово-економічне управління Служби зовнішньої розвідки України надіслав на адресу відповідача доопрацьовану довідку № 1081 від 12.03.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та просив вважати раніше надіслану довідку №958 від 29.09.2023 про розмір грошового забезпечення недійсною (а.с.33, 34).

19.04.2024 року Фінансово-економічне управління Служби зовнішньої розвідки України надіслав на адресу відповідача доопрацьовану довідку № 1154 від 19.04.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та просив вважати раніше надіслану довідку № 1081 від 12.03.2024 про розмір грошового забезпечення недійсною (а.с.35, 36).

02 травня 2024 року відповідачем на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 17.07.2021 здійснено перерахунок пенсії з 01.08.2021 року з суми грошового забезпечення для обчислення пенсії 51492,80 грн з розрахунку 70% грошового забезпечення, згідно якого розмір пенсії складав 37104,66 грн., до виплати визначено суму пенсії 23349,85 грн з урахуванням максимального розміру пенсії (а.с. 26).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року у справі № 260/9805/23, яке набрало законної сили 09.05.2024: 1) визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% до 70 % сум грошового забезпечення та обмеження розміру такої пенсії максимальним розміром, тобто десятьма прожитковими мінімумами встановленим для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії з 01 серпня 2021 року, відповідно до довідки виданої Службою зовнішньої розвідки України від 29 вересня 2023 року за № 958 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі № 260/43/23 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 144 від 23 лютого 2022 року «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з розвідувальних органів» та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; 2) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01 серпня 2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки виданої Службою зовнішньої розвідки України від 29 вересня 2023 року за № 958, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі № 260/43/23, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 144 від 23 лютого 2022 року «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з розвідувальних органів» та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та без обмеження розміру такої пенсії максимальним розміром, тобто десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

19 червня 2024 року ГУ ПФУ в Закарпатській області на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року у справі № 260/9805/23 здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.08.2021 з урахуванням довідки виданої Службою зовнішньої розвідки України від 29 вересня 2023 року за № 958 про розмір грошового забезпечення позивача з розрахунку 90% грошового забезпечення, згідно якого розмір пенсії складав 41962,76 грн., до виплати визначено суму пенсії 41962,76 грн (а. с. 24).

24 червня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести йому перерахунок пенсії виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії з 01.08.2021 на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року про розмір грошового забезпечення, виданої Службою зовнішньої розвідки України, однак відповідач листом від 18.07.2024 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення пенсії та застосування обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами при здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами « 70» відповідно.

Таким чином, Законами №3668-VІ та №1166-VІІ були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яким змінено відсоток грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії.

При цьому слід звернути увагу, що ні положеннями Закону України №1166-VІІ, ні положеннями Закону №2262-XII не передбачено проведення після 01.04.2014 перерахунку раніше призначених пенсій, виходячи з нового (зменшеного) відсотку відповідних сум грошового забезпечення.

Суд зазначає, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст. 63 Закону №2262-XII.

Тому, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії.

Частиною 3 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Отже, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні відсоткового розміру пенсії не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 у справі №564/2288/16-а (№К/9901/23573/18).

Слід також зазначити, що згідно ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення №5-рп/2002).

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Також, у Рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд зазначив, що утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Отже, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення є протиправним і такий перерахунок слід здійснити виходячи з розміру 90% від суми грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24.04.2018 у справі №686/12623/17.

В силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені висновки мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності дій щодо зменшення розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відтак, відповідач протиправно зменшив позивачу, відсотковий розмір сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.08.2021 року на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року, розрахував пенсію з 70% грошового забезпечення, а не 90%.

За таких обставин, слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо здійснення перерахунку з 01.08.2021 року розміру пенсії позивача, виходячи з 70% грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити відповідний перерахунок пенсії та виплатити її з 01.08.2021 року виходячи з 90% сум грошового забезпечення на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України, з огляду на те, що довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 №958 від 29.09.2023 та № 1081 від 12.03.2024 року відповідно до листів Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 12.03.2024 та 19.04.2024 є недійсними.

Що стосується позовних вимог про виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, суд вказує таке.

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону №2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача упродовж спірного періоду були відсутніми.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, які під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Отже, заявлені позовні вимоги, що стосуються протиправності дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату такої без обмеження є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю суд зазначає, що згідно із статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Суд з урахуванням положень частини 1 статті 382 КАС України вбачає за необхідне задовольнити заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі №260/6937/24.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та не надавав суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01 серпня 2021 року при здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2021 року на підставі довідки № 1154 від 19.04.2024 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України, із розрахунку 90% сум грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області строк для подання звіту про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі №260/6937/24 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надати у тримісячний строк, з дня набрання законної сили даним рішенням, звіт про виконання у повному обсязі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі №260/6937/24, з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович