Справа № 280/11230/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 січня 2025 року Справа № 280/11230/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач - 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у наданні ОСОБА_1 бланку заяви за призначенням/перерахунком пенсії невстановленого законодавством зразка та що не відповідає зразку заяви про призначення/перерахунок пенсії відповідно до додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29 травня 2024 року № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / поновлення пенсії від 21 травня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є громадянином України, якій була призначена пенсія відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" та яку вона отримувала на території України в АР Крим. Однак з грудня 2021 року виплата пенсії органами Пенсійного фонду України припинено через окупацію Автономної Республіки Крим. Надалі позивача у 2023 році зареєстровано як внутрішньо переміщену особу, яка наразі проживає в місті Запоріжжі. 21 травня 2024 року позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області в якій просила вирішити питання щодо поновлення їй виплати пенсії. Проте рішенням від 29 травня 2024 року № 68 ГУ ПФУ в Харківській області відмовило їй у поновленні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідних документів (пенсійної справи). На думку позивача відмова у поновленні виплати пенсії є протиправною, що стало підставою для її звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 09 грудня 2024 року судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27 грудня 2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача 2 заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх безпідставними. ГУ ПФУ в Запорізькій області мотивуючи свій відзив вказує, що позивач 21 травня 2024 року звернулась із заявою щодо призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заяву розглянуло ГУ ПФУ в Харківській області та винесло рішення №68 від 29 травня 2024 року яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідних документів для вирішення питання щодо поновлення виплати пенсії. Окрім того, вказує, що на період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсії особам, які проживали на території АР Крим та м. Севастополя. Також зазначає, що на теперішній час питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати, законодавчо не врегульовано.

З огляду на викладене відповідач 2 вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з чим в позові просить відмовити.

ГУ ПФУ в Харківській області правом на подання відзиву на позов у строки, встановлені ухвалою судді від 09 грудня 2024 року, не скористалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивач ОСОБА_2 , є громадянкою України та документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Красногвардійським РВ ГУ МВС України в Криму 08 жовтня 1997 року.

Відповідно до інформації відображеної в відзиві ГУ ПФУ в Запорізькій області позивачу раніше була призначена пенсія за віком на території Автономної Республіки Крим. Документи, які підтверджують факт проживання на території російської федерації та отримання пенсії від органів Пенсійного фонду російської федерації, відсутні.

Призначення позивачу пенсії за віком у минулому також підтверджується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_3 , виданим позивачу 15 березня 2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, вона є зареєстрованою та проживала в Автономній Республіці Крим, однак з грудня 2021 року виплату пенсії органами Пенсійного фонду України припинено через окупацію російською федерацією Автономної Республіки Крим.

З грудня 2023 року позивач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа згідно довідки про взяття її на облік ВПО від 07 грудня 2023 року та наразі проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

21 травня 2024 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою щодо поновлення виплати її пенсії.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуло ГУ ПФУ в Харківській області та винесено рішення №68 від 29 травня 2024 року, яким позивачу відмовлено в поновленні пенсії та зазначено, що за умови надання позивачем паперової пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії на території автономної Республіки Крим буде можливо повернутися до розгляду питання щодо отримання виплати пенсії за нормами пенсійного законодавства України.

Також, вказує про протиправність дій відповідача 2 в частині надання позивачу бланку при подачі заяви на «призначення» пенсії замість банку на її «поновлення».

Не погодившись із таким рішенням відповідача -1 щодо відмови у поновленні пенсії, та відповідача -2 в частині надання неправильного зразка заяви, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пунктом 14-4 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення РФ, мають право на отримання виплат згідно з цим законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що даний акт регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації, визначений Порядком виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 234 (далі - Постанова № 234).

Відповідно до вимог пункту 3 Постанови № 234 визначено, що особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

Пунктом 4 Постанови № 234 встановлено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Як убачається з пункту 5 Постанови № 234, порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Отже, відповідно до наведених вище норм для отримання пенсії громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, необхідно щоб особа одночасно відповідала наступним трьом критеріям: 1) не отримала громадянство російської федерації, тобто паспорт громадянина рф; 2) докази припинення отримання пенсії в органах пенсійного фонду на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя; 3) подала територіальному органові Пенсійного фонду України заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із доданням необхідних документів.

Судом встановлено, що з грудня 2023 року позивач повернулась з Автономної Республіки Крим до міста Запоріжжя, де і мешкає за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 . 21 травня 2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про поновлення виплати пенсії.

Призначення позивачу пенсії з 2002 року підтверджується відзивом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_3 від 15 березня 2002 року.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року тимчасово припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначеним до РФ та Білорусі, а тому позивач з об`єктивних та незалежних від неї причин не мала можливості отримати відповідну довідку про припинення виплати пенсії в органах пенсійного фонду на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, або ж ознайомитись чи отримати матеріали своєї пенсійної справи.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У 2021 році, згідно з Законом 1618-IX, зазначена стаття зазнала змін, а саме: виключено вимогу про те, що жителі тимчасово окупованої території можуть отримувати пенсію тільки у випадку, якщо доведуть, що не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів РФ.

З вищенаведеного вбачається, що позивач відповідає критеріям наведених вище, які надають можливість здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до законодавства України.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Суд зазначає, що згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі частини першої статті 17 Закону №1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Суд вважає, що відсутність можливості отримати паперову пенсійну справу з документами про припинення виплати пенсії в АР Крим не позбавляє позивача права на отримання пенсії, а тому посилання органу пенсійного фонду на ці обставини судом відхиляються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова відповідача 1 у поновленні виплати пенсії позивачу є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29 травня 2024 року № 68 є протиправним та таким, що порушує права позивача на одержання соціальних виплат в належному розмірі, а відтак підлягає скасуванню в судовому порядку.

Також суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у наданні ОСОБА_1 бланку заяви за призначенням/перерахунком пенсії невстановленого законодавством зразка та що не відповідає зразку заяви про призначення/перерахунок пенсії відповідно до додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (далі Порядок № 22-1).

Вказані вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до пункту 1 розділу 1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

При цьому, з урахуванням наданих відповідачем 2 до суду копій матеріалів звернення позивача їй уповноваженими особами органів пенсійного фонду була надано заява про призначення/перерахунок пенсії зразок якої відповідає заяві про призначення/перерахунок пенсії відповідно до додатку 1 до Порядку № 22-1.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд зроби висновок що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 2 422,40 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 1211,20 грн. як суб`єктом владних повноважень, яким було прийнято протиправне рішення у відношенні позивача.

Керуючись статтями 9, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29 травня 2024 року № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / поновлення пенсії від 21 травня 2024 року з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині судового рішення в адміністративній справі № 280/11230/24.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 січня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов