Справа № 290/1669/23
Суддя: Ковальчук М. В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Чорноуса Р.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Романівського районного суду Житомирської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кучмія С.О. від 12 листопада 2023 року серії ЕГА № 1234364 про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн за те, що вона 12 листопада 2023 року о 00 годині в смт. Романів Житомирського району Житомирської області по вул. Кренца, 4 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши про подію, якої не було.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки позивач вказала правдиву інформацію і у неї не було прямого умислу безпідставного виклику поліції, а лише бажання захистити права та інтереси неповнолітнього внука від протиправної поведінки співмешканця дочки. Після приїзду поліцейських до її житлового будинку, в нічну пору доби останні без дозволу позивача проникли до її домоволодіння та, не розібравшись у ситуації, винесли спірну постанову. Крім того, поліцейським було допущено порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки останнім не складено протокол про адміністративне правопорушення та не роз`яснено прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, факт вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення, останньою категорично заперечується, будь-яких доказів його вчинення відповідачем не надано.

Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області подано до суду відзив, в якому зазначено, що оскаржувана постанова поліцейського винесена в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому правові підстави для визнання її незаконною відсутні. Відеозаписом з портативної камери поліцейського підтверджується правомірність дій останнього при прийнятті спірної постанови у належний спосіб та порядок встановлений законом з дотриманням прав особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. При цьому позивач зазначила, що співмешканець її дочки постійно вчиняє домашнє насильство відносно останньої. Окрім цього, представник позивача просить вирішити питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб, рішення яких оспорюється, та постановити окрему ухвалу.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, а також допитавши свідка, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 12 листопада 2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кучмієм С.О. було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 850,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 12 листопада 2023 року о 00 годині по АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши про подію, якої не було.

З рапорту поліцейського Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кучмія С.О. вбачається, що 11 листопада 2023 року о 23:28 зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що по АДРЕСА_2 співмешканець дочки ОСОБА_2 ОСОБА_3 вчиняє відносно неї домашнє психологічне та фізичне насильство, погрожує фізичною розправою, подія систематична. Виїздом ГРПП на місце події у ОСОБА_2 було з`ясовано про відсутність конфлікту зі співмешканцем, тому на ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕГА № 1234364 по справі про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2023 року за статтею 183 КУпАП.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису портативної камери поліцейського, що міститься на диску, долученому Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області до відзиву на позов, встановлено, що 12 листопада 2023 року до місця проживання ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , прибули працівники Сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Романів) Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за викликом позивача, яка зателефонувала на спецлінію «102» й повідомила, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 .

Даний відеозапис містить 6 файлів під назвами «2057Х300015_000015 (1)», «3302Х300015_000015», «3802Х300015_000015», «4302Х300015_000015», «4802Х300015_000015» та «4851Х300015_000015 (1)», на яких зафіксовано як поліцейські безперешкодно увійшли до житлового будинку ОСОБА_1 , остання щодо їх перебування не заперечила. При цьому ОСОБА_1 повідомила, що здійснила виклик на спецлінію «102» за вищезазначеним фактом, оскільки про вказану подію повідомив її неповнолітній внук ОСОБА_4 та просив викликати поліцію, так як ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно її дочки ОСОБА_2 . Також вказала, що ОСОБА_3 неодноразово вчинялося домашнє насильство відносно ОСОБА_2 . Факт завідомо неправдивого виклику поліції, остання категорично заперечила. Постанову про накладення на неї адміністративного стягнення ОСОБА_1 було підписано особисто.

Окрім цього, з даного відеозапису вбачається, що під час надання поліцейським пояснень ОСОБА_2 , остання повідомила, що її співмешканець будь-яких неправомірних дій щодо неї не вчиняв, чому ОСОБА_1 викликала поліцейських їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок неповнолітній ОСОБА_4 внук позивача, в присутності представника органу опіки та піклування Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, показав, що опівночі 11 листопада 2023 року співмешканець його матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 вчинив сварку та бійку з його матір`ю, в результаті чого він неодноразово телефонував бабі (позивачу) та повідомляв про вказаний факт та просив останню викликати поліцію або безпосередньо приїхати на місце події.

Позивач вважаючи оскаржувану постанову незаконною, винесену без перевірки та не наданням оцінки обставинам, які зумовили її зателефонувати до лінії «102», звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами частини 5 статті 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення громадського порядку (стаття 183 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

При цьому, для висновку, що виклик поліції є завідомо неправдивим, таку обставину необхідно достеменно встановити. Суб`єктивна думка поліцейського, що його викликали на виклик безпідставно, не є доказом неправдивого виклику.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Матеріали справи свідчать та не заперечується позивачем, що нею здійснювався виклик поліції 11 листопада 2023 року за фактом вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно її дочки ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду позивач пояснила, що співмешканець її дочки постійно вчиняє домашнє насильство щодо останньої, свариться і застосовує фізичну силу, однак дочка не завжди звертається у поліцію. Про спірну подію повідомив її неповнолітній внук та просив її викликати поліцію.

Вказану обставину (щодо події, яка відбулася 11 листопада 2023 року) підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який є неповнолітнім внуком позивача.

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 290/643/23 ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням (вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_5 ). Постанова суду набрала законної сили 05 червня 2023 року згідно інформації наявної в ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111058576).

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статей 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення своєї постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши надані Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області докази, суд вважає, що останні не містять достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили здійснення позивачем саме умисного неправдивого виклику поліції.

Суд враховує, що за вищезазначеним фактом поліцейськими було відібрало пояснення лише у ОСОБА_5 . Інформацію, яку повідомила позивач щодо повідомлення вказаної події неповнолітнім ОСОБА_4 , останніми належним чином не перевірено. При цьому, вичерпних відомостей чи доказів тому, що позивачем було викликано поліцію знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності, матеріали справи не містять.

В даному випадку, посадовою особою відповідача при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, без достатніх підстав винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, зі змісту норми статті 283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Приписами статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Із змісту частини 1 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбаченими статтею 183 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, у випадку притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим; відсутність складення протоколу про адміністративне правопорушення повинно розцінюватися як відсутність належного і допустимого доказу вчинення правопорушення, а також порушення права особи на захист.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року (далі Інструкції № 1376).

Зокрема, згідно пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 1376, протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею 183 КУпАП, відповідачем не здобуто.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, складена постанова за наведених обставин не може вважатися належним і допустимим доказом по справі.

Окрім цього, позивач стверджує, що при притягненні її до відповідальності поліцейський порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стало наслідком порушення її прав, визначених статтею 268 КУпАП.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (стаття 246 КУпАП).

При виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до відповідальності складання процесуального документа також повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно пунктів 6, 7 розділу ІV Інструкції № 1376, уповноважені посадові особи органів поліції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують такі питання: чи належить до їх компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (пункт 5 розділу ІV Інструкції № 1376).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України (пункт 4 розділу ІV Інструкції № 1376).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (стаття 248 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Наявний в матеріалах справи диск з відеозаписами не підтверджує факту дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що полягає у не роз`ясненні ОСОБА_1 жодних прав та обов`язків, як особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи - позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, то за приписами частини 3 статті 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Розглядаючи у ході розгляду справи за клопотання представника позивача питання щодо наявності підстав для винесення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України, суд дійшов такого висновку.

Частинами 1, 2, 3 статті 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Зважаючи на встановлені обставини справи, що детально описані вище, та наведені норми права, якими врегульовано спірні правовідносини, а також враховуючи, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, суд розглянувши питання щодо наявності підстав для винесення окремої ухвали за частиною 1 статті 249 КАС України, не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали за результатами розгляду цієї справи.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 139, 241-246 268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Кучмія Сергія Олексійовича серії ЕГА № 1234364 від 12 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області (адреса місцезнаходження: вул. Старий Бульвар, 5/37 м. Житомир) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Ковальчук