Справа № 340/7501/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7501/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі відповідач 2), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28 травня 2024 року за №96 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 15.10.1993 року по 31.12.1996 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком визначену статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 травня 2024 року, із виплатою заборгованості, що виникне внаслідок призначення такої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що після досягнення 60-річного віку 21.05.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV). Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 28.05.2024 №96 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди його підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 31.12.1996, оскільки архівні дані за цей період по платникам Новоукраїнського (Вільшанського) району в Головному управлінні відсутні. При цьому, у листі відповідача від 02.08.2024 №7108-6902/П-02/8-1100/24 вказано, що надані на підтвердження сплати страхових внесків квитанції не взяті до уваги у зв`язку з не зазначенням у них повністю його імені та по батькові. Відтак відповідачем було враховано лише 26 років 08 місяців 7 днів страхового стажу, а з урахуванням пункту 3-1 Розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 27 років 10 місяців 9 днів.

Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки ним до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують страховий стаж та право на призначення пенсії за віком.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач1 надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обгрунтування заперечень зазначив, що заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. За результатами розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення від 28.05.2024 №96 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.

Вказує, що до страхового стажу позивача, зокрема не враховано: періоди провадження підприємницької діяльності: з 15.10.1993 по 31.12.1996, оскільки архівні дані за означений період по платникам Новоукраїнського (Вільшанського) району в головному управлінні відсутні. Також, надані позивачем квитанції про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України: за І квартал 1994 року (сплачено 19.05.1994), за ІІ квартал 1994 року (сплачено 31.08.1994), за ІІІ квартал 1994 року (сплачено 18.10.1994), за IV квартал 1994 року (сплачено 10.02.1995), за І квартал 1995 року (сплачено 10.05.1995), за ІІІ квартал 1995 року (сплачено 27.05.1995) не взято до уваги при обчислені страхового стажу, оскільки в жодній з наданих квитанцій не зазначено повністю ім`я та по батькові позивача (вказані ініціали ОСОБА_2 ), що не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Зауважує, що періоди підприємницької діяльності, відповідно до долучених позивачем квитанцій про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, також можуть бути враховані до страхового стажу за умови встановлення факту їх належності безпосередньо позивачу в судовому порядку.

Вважає, що оскільки позивачем не надано усіх належних документів для підтвердження її страхового стажу, право позивача на призначення пенсії за віком відсутнє.

Також зазначає, що з квітня 2021 року управління позбавлене функції фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористалося. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.

Ухвала суду від 26.11.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження була надіслана до "Електронного кабінету" Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 30.12.2024 та доставлена того ж дня о 11 год. 54 хв., що підтверджується довідкою від 03.01.2025, яку долучено до матеріалів справи.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

26.11.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 15.10.1993 по 28.09.2023 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види економічної діяльності 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах» (основний), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В03 №022780 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.09.2023 (а.с. 14, 15).

21.05.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV до Головного управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (а.с. 57).

До вказаної заяви позивачем, зокрема, надані квитанції про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України:

- від 19.05.1994, платник Проскурченко, у призначенні вказано: пенсійний фонд 1993 р., ОСОБА_1 . І кв., Проскурченко Л.М. І кв.;

- від 31.08.1994, платник Проскурченко, у призначенні вказано: ОСОБА_1 ІІ кв.;

- від 18.10.1994, платник ОСОБА_1 , у призначенні вказано: за ІІІ кв.;

- від 10.02.1995, платник ОСОБА_1 , у призначенні вказано: за IV кв.;

- від 10.05.1995, платник ОСОБА_1 , у призначенні вказано: за I кв.;

- від 27.10.1995, платник ОСОБА_1 , у призначенні вказано: за IІІ кв. (а.с.49зв., 53зв.).

Позивачем до позовної заяви долучено також квитанцію від 31.07.1995, у якій вказано платником « ОСОБА_1 », у призначенні - за IІ кв. (а.с. 23).

Заяву позивача від 21.05.2024 про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням 28.05.2024 №96 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності достатнього страхового стажу. Вказано, що страховий стаж заявника становить 26 років 08 місяців 07 днів. Стаж для визначення права на пенсію згідно п.3.1 Прикінцевих положень ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (підприємницька діяльність) становить 27 років 10 місяців 09 днів. Вказано, що право на пенсію заявник набуде з 14.04.2027, тобто в 63 роки, або при набутті необхідного страхового стажу (а.с. 17).

30.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулося з листом №1100-0305-9/50425 до відповідача2 про перегляд рішення про відмову в призначення пенсії ОСОБА_1 , згідно якого вказано про наявність у пенсійній справі квитанцій про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, які не були взяті до уваги при обчисленні загального страхового стажу та в рішенні про відмову в призначенні пенсії, а також не зазначено про причини їх неврахування, у зв`язку з чим просило повернутись до розгляду заяви позивача від 21.05.2024 (а.с. 60зв.).

20.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відповідь на лист №1100-0305-9/50425 від 30.07.2024 повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області листом №2000-0304-9/147949, що не погоджується із наведеними у ньому зауваженнями (а.с. 61).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 02.08.2024 №7108-6902/П-02/8-1100/24 повідомлено позивача, що до страхового стажу зараховані всі періоди роботи згідно наданих ним документів та відомостей з Реєстру застрахованих осіб, зокрема, зараховано періоди провадження підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок) за період з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 30.09.2001, з 01.05.2002 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 31.12.2003. Окрім того, до страхового стажу не зараховано періоди провадження підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 31.12.1996, оскільки архівні дані за означений період по платникам Новоукраїнського (Вільшанського району в головному управлінні відсутні. Указано про неврахування під час розгляду звернення та додаткової перевірки матеріалів електронної пенсійної справи квитанції про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за І квартал 1994 року (сплачено 19.05.1994), за ІІ квартал 1994 року (сплачено 31.08.1994), за ІІІ квартал 1994 (сплачено 18.10.1994), за IV квартал 1994 року (сплачено 31.08.1994), за І квартал 1995 року (сплачено 10.05.1995), за ІІІ квартал 1995 року (сплачено 27.05.1995), оскільки в жодній з наданих квитанцій не зазначено повністю ім`я та по батькові (вказані ініціали « ОСОБА_4 »), що не відповідає паспортним даним (« ОСОБА_3 ») (а.с. 19-20).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом №1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною другою вказаної статті визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3-1 Розділу ХV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно зі статтею 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 4 Порядку №637 визначено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску), а для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення підприємницької діяльності та підтвердження страхового стажу у період з 15.10.1993 по 31.12.1996 позивачем надано до суду свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В03 №022780, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.09.2023, а також квитанції про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України від 19.05.1994 за 1993 р. та І кв. 1994 р.; від 31.08.1994 за ІІ кв.; від 18.10.1994 за ІІІ кв.; від 10.02.1995 за IV кв.; від 10.05.1995 за I кв.; від 31.07.1995 за IІ кв та від 27.10.1995 за IІІ кв.

Судом досліджені вказані банківські квитанції. З їх змісту чітко вбачається найменування платника, вид, період та суми платежів. Квитанції містять відмітку банківської установи про прийняття кожного платежу, підтверджують сплату позивачем страхових внесків, тому підстави для їх неврахування пенсійним органом при прийнятті оспореного рішення були відсутні.

Суд відхиляє посилання відповідачів на обставину не зазначення повного імені та по батькові позивача (вказані ініціали «Ю.В») у банківських квитанціях, що не відповідає паспортним даним (« ОСОБА_3 »), як підставу для їх не врахування, адже зазначення прізвища та ініціалів особи, що відповідають повному імені та по батькові позивача є, на переконання суду, цілком достатнім для висновку про те, що платником був саме ОСОБА_1 .

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, на яку вірно посилається позивач.

Таким чином, до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди здійснення ним підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 30.09.1995.

Інші документи на підтвердження страхового стажу у спірний період у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що у спірний період на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду, а позивачем доказів на підтвердження сплати страхових внесків за періоди з 01.10.1995 по 31.12.1996 не надав, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування періодів до його страхового стажу вказаних періодів, а отже і задоволення позову в цій частині.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди здійснення ним підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 30.09.1995, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №10 від 25.04.2024 є протиправним та підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням вимог законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача1 призначити позивачу з пенсію за віком з 21.05.2024, суд зазначає наступне.

У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Харківській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відтак, належним відповідачем у частині позовних вимог зобов`язального характеру є саме Головне управління в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову.

Натомість, Головне управління в Кіровоградській області не здійснювало розгляд заяви позивача по суті, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Отже, позовні вимоги до Головного управління в Кіровоградській області заявлені безпідставно.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Так, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Проте, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

За нормами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 років.

ОСОБА_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону N 1058-IV за умови наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 26 років 08 місяців 07 днів. Стаж для визначення права на пенсію згідно п.3.1 Прикінцевих положень ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (підприємницька діяльність) становить 27 років 10 місяців 09 днів, про що також вказано в оскаржуваному рішенні.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 31 року, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 30.09.1995, та повторно розглянути заяву від 21.05.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, рішення відповідача2 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач2 належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність його рішення не надав, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача2.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.05.2024 за №96 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) періоди підприємницької діяльності з 15.10.1993 по 30.09.1995, та повторно розглянути заяву від 21.05.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач1 - Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (, вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009);

Відповідач2- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК