Справа № 300/4659/23
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"23" січня 2025 р. справа № 300/4659/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовського Т.І., в адміністративній справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправним та скасування рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 та рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 27.06.2023 про виявлення порушення академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 на тему "Інститут уповноважених у здійсненні Голодомору-геноциду 1932-1933 років в УСРР".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 відкрито провадження у справі № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 та рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 27.06.2023 про виявлення порушення академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 на тему "Інститут уповноважених у здійсненні Голодомору-геноциду 1932-1933 років в УСРР".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 задоволено позов: визнано протиправними та скасовано рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 та рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 27.06.2023 про виявлення порушення академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату у дисертації ОСОБА_1 на тему "Інститут уповноважених у здійсненні Голодомору-геноциду 1932-1933 років в УСРР"; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 задоволено частково апеляційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти: рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі №300/4659/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комітету з питань етики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №16 (29) від 24.05.2023 скасовано і в цій частині у задоволенні позову відмовлено; у решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі №300/4659/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2024: задоволено частково касаційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти; скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року; справу № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними та скасування рішень направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

09.01.2025 здійснено автоматизований розподіл адміністративної справи № 300/4659/23 та визначено суддю Боршовського Т.І. для розгляду цієї справи.

Ухвалою від 14.01.2025 прийнято до провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023; визначено розгляд справи № 300/4659/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено Міністерство освіти і науки України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

17.01.2025 через канцелярію провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 16.01.2025 про відвід судді Боршовського Т.І. в адміністративній справі № 300/4659/23, в якій зазначає про те, що не враховуючи докази, які знаходяться в матеріалах справи, судову практику з подібних правовідносин, грубі порушення норм процесуального права та внесенням в офіційний документ завідомо неправдивих відомостей суддями Верховного Суду Берназюком Я.О., Єзеровим А.А., Чиркіним С.М., суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І. без будь-яких правових підстав виніс ухвалу від 14.01.2025 та залучив Міністерство освіти і науки України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, чим порушив вимоги статті 60 Конституції України. Крім того, суддя Боршовський Т.І. безпідставно постановив здійснювати розгляд справи у формі спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) так в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 14.05.2024 Верховний Суд звернув увагу на те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, а такі справи проводяться за загальною процедурою та за участі сторін. Таким чином, позивач вважає, що викладене свідчить, що судді Верховного Суду Берназюк Я.О., Єзеров А.А., Чиркін С.М. та суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І. вступили у змову, грубо зловживаючи своїми процесуальними правами, порушуючи норми Конституції та законів України, з метою прийняття неправосудного рішення, що свідчить про особисту упередженість та зацікавленість судді Боршовського Т.І. у прийнятті неправосудного рішення. Також заявник звернула увагу на те, що суддя Боршовський Т.І. не врахував докази у матеріалах справи про те, що вже більше трьох років прокремлівська група осіб (п`ята колона), під час українсько-російської війни, переслідує ОСОБА_1 та низку науковців за розкриття злочинів кремля, зокрема геноциду українців. Дані обставини, на думку позивача, викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Боршовського Т.І. при розгляді справи № 300/4659/23.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим адміністративну справу №300/4659/23 передано для вирішення питання про відвід, судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025, для розгляду заяви про відвід визначено суддю Микитин Н.М.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Керуючись вказаними приписами процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про відвід судді в порядку письмового провадження.

Вивчивши подану ОСОБА_1 заяву про відвід та матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на такі обставини.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлено статтею 36 КАС України. Так, відповідно до частини 1 цієї статті, суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відтак, заява позивача про відвід суддів не підпадає під дію пунктів 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому на позивача покладений обов`язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Однак, в заяві про відвід судді Боршовського Т.І., позивачем обставини, визначені пунктами 1-3, 5 частини першої статті 36, статтею 37 Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначені, не наведено доказів особистої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а відтак на позивача покладений обов`язок доведення підставності сумніву в неупередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні факти, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Так, Стасюк О.О. в заяві від 16.01.2025 про відвід судді в адміністративній справі № 300/4659/23 вказала на безпідставність постановлення ухвали від 14.01.2025 та залучення Міністерства освіти і науки України до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Проте, відповідно до частини 2 статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно з частиною 5 статті 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

З огляду на зміст вищевказаних положень, залучення третіх осіб до участі у справі може бути не лише за клопотанням учасників справи, але й за ініціативою суду.

В спірному випадку в ухвалі від 14.01.2025 про прийняття до провадження Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративної справи № 300/4659/23 суд зазначив:

"Скасовуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року, Верховний Суд в пункті 69 постанови від 20.12.2024 зазначив, що прийняття оскаржуваного у цій справі рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти тягне за собою правові наслідки, зокрема у вигляді виникнення у Міністерства освіти і науки України прав та обов`язків, визначених Законом № 2145-VIII та Порядком № 1197.

Зокрема, Міністерство освіти і науки України на підставі рішення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо виявлення в дисертації академічного плагіату, фабрикації та/або фальсифікації приймає рішення про позбавлення особи наукового ступеня або залишає в силі рішення про видачу особі відповідного диплома, обґрунтованість прийняття якого переглядалося.

З огляду на вищевказане, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі № 300/4659/23 Міністерства освіти і науки України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.".

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Частиною першою статті 359 КАС України передбачено, що постанови суду касаційної інстанції набирають законної сили з дня їх прийняття. Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Відтак, постановляючи ухвалу від 14.01.2025 про призначення справи до розгляду та залучення до участі в справі третьої особи: Міністерства освіти і науки України, суд дотримався норм частин 4 та 5 статті 353 КАС України щодо обов`язковості висновків Верховного Суду при новому розгляді справи судом першої інстанції та врахував висновок суду касаційної інстанції щодо вказаного процесуального питання, викладений в постанові від 20.12.2024 у цій адміністративній справі.

Щодо положень частини 6 статті 353 КАС України, яка вказана ОСОБА_1 в заяві від 16.01.2025 про відвід судді в справі № 300/4659/23, то така норма містить конкретний перелік обставин, вказівки щодо яких для суду першої або апеляційної інстанції не може містити постанова суду касаційної інстанції: про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу; про переваги одних доказів над іншими; про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Так, питання залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, не відноситься до перелічених в частині шостій статті 353 КАС України переліку обставин, вказівки щодо яких для суду першої або апеляційної інстанції не може містити постанова суду касаційної інстанції

Стосовно розгляду справи № 300/4659/23 у формі спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), про що ОСОБА_1 вказала в заяві від 16.01.2025 як підставу для відводу, то суд звертає зазначає наступне.

Положеннями статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Водночас, частинами четвертою та п`ятою статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Статтею 257 КАС України передбачено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Так, частинами першою та другою наведеної статті визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а також, будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Приписи частини четвертої вказаної статті кореспондуються із приписами частини четвертої статті 12 КАС України та, знову ж таки, визначають конкретний перелік адміністративних справ, що належить розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на зміст вищевказаних положень, суд звертає увагу на те, що за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

В спірному випадку справа № 300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023, не належить до категорій справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження, та які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих положень частини четвертої статті 12 та частини четвертої статті 257 КАС України.

Водночас, беручи до уваги передбачені частиною 3 статті 257 КАС України чинники, суд може розглянути таку справу за правилами загального позовного провадження, якщо дійде такого висновку.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 03.03.2021 в справі № 340/1916/20.

В спірному випадку суди першої, апеляційної та касаційної інстанції здійснювали розгляд цієї справи № 300/4659/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Щодо доводів позивача про те, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 14.05.2024 Верховний Суд звернув увагу на те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, то суд зазначає, що Верховний Суд за результатом розгляду клопотань ОСОБА_1 та Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про розгляд справи у касаційному порядку в судовому засіданні прийняв ухвалу від 19.12.2024, якою відмовив у задоволенні таких клопотань.

Водночас, після надходження 09.01.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду справи № 300/4659/23 на новий розгляд, автоматизованого розподілу такої справи № 300/4659/23 та визначення судді Боршовського Т.І. для розгляду цієї справи, ні від ОСОБА_1 , ні від інших учасників справи, не надходило жодних клопотань про розгляд цієї справи № 300/4659/23 за правилами загального позовного провадження або за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відтак, на думку суду наведені підстави не можуть вказувати на упередженість чи необ`єктивність судді Боршовського Т.І.

При цьому, слід зазначити, що частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інших доводів, підтверджених належними доказами, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді Боршовського Т.І., що викликають обґрунтований сумнів у його упередженості чи необ`єктивності, представником позивача не надано.

Відтак, незгода позивача із процесуальними діями та рішеннями судді при розгляді адміністративної справи №300/4659/23, не можуть бути підставою для відводу судді.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Ветштайн проти Швейцарії" суд зазначив, що безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v.), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді.

За наведених підстав та вказаних правових норм, враховуючи відсутність будь-яких доказів, що підтверджували б наявність ознак упередженості чи необ`єктивності у діях судді, заява ОСОБА_1 про відвід є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 від 16.01.2025 про відвід судді Боршовського Т.І., у справі №300/4659/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство освіти і науки України, про визнання протиправними та скасування рішень від 24.05.2023 та від 27.06.2023, - відмовити.

Ухвала, окремо від рішення суду, не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Микитин Н.М.