Справа № 420/24851/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/24851/24

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

06 серпня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500130/2024/000014/2 від 22.05.2024 року.

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2024/000169 від 22.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» надало всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару. Подані декларантом документи для митного оформлення товару за ціною контракту відповідають вимогам ст.53 Митного кодексу України, є належними, допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що в документах, які надані декларантом, наявні розбіжності, з огляду на які неможливо підтвердити задекларовану вартість товару. У зв`язку з вищевикладеним Одеською митницею обґрунтована прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 11 листопада 2024 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРСАГ УКРАЇНА» задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Апелянт вказує, що подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних, та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України.

Аргументуючи свою позицію, апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів встановлено, що в поданих документах містились розбіжності, а також декларантом не надано витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Додатково апелянт вказує, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. в декларації митної вартості декларант вказав, що покупець та продавець не пов`язані особи та їх взаємовідносини не вплинули на митну вартість товару. Так, на офіційному сайті компанії продавця (ersag.com.tr) Людмила Кескін зазначена регіональним директором, а одноосібність виходить з пункту 3.3 зовнішньоекономічної угоди де зазначено, що продавець не має право здійснювати відвантаження товару на території, обумовлених в п.1.1. цього Договору іншим покупцям;

2. печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації та підпис і печатка імпортера (дистриб`ютора), що проставлена на зовнішньоекономічному договорі (контракті) відрізняється за розміром, має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки;

3. документи, які підтверджують митну вартість товарів не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме вартості витрат на пакування, маркування, завантаження та страхування;

4. в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення зазначено відомості про фактуру, яка не надавалась декларантом до митного оформлення;

5. в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларацій Турецької республіки. При цьому при переході за посиланням наявне повідомлення «Інформація не може бути перевірена/не підтверджена/недійсна». Копія експортної декларації країни відправлення надана не в повному обсязі (надано 10 аркушів з 11);

6.в інвойсі та специфікації відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам контракту;

7. у CMR зазначено перевізника ПП «Нолія», в той час як довідка про транспортні витрати видана підприємством SAYGINLAR, при цьому жодних договорів на перевезення чи транспортно-експедиційного обслуговування до митного оформлення не надавалося.

Позивачем подано письмові пояснення на апеляційну скаргу, у яких товариство заперечує проти її задоволення та просить суд залишити без змін оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.3 п.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Одеської митниці задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

04.09.2023 року між «Eрсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. Ве Тіж.» (продавець) та ТОВ «ЕРСАГ Україна» (покупець) укладено контракт № 0409, за умовами якого продавець постачає, а покупець приймає продукцію: косметику, чистячі і миючі засоби: БАДів під фірмовою назвою «ERSAG» виробництва фірми «Eрсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. Ве Тіж.» та інших структурних підрозділів, що виробляють продукцію торговельної марки «ERSAG» Турецької Республіки, власником ліцензії якого є продавець. Продавець надає покупцю статус офіційного представника на території України продукції торговельної марки «ERSAG», ця угода дії на період воєнного часу в Україні (п.1.1 контракту).

Згідно п.п.1.2, 1.4 контракту, з метою виконання п.1.1 цього договору продавець зобов`язується передати товар в кількості та асортименті, замовленому покупцем, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати його. Кількість і розгорнутий асортимент товару узгоджується сторонами на кожну партію товару.

Пунктами 3.1, 3.2 контракту встановлено, що покупець спільно з продавцем здійснює на зазначеній території функції по маркетингу, реклами та продажу Товару, що поставляється продавцем. Покупець приймає товар від продавця згідно сторонам за умовою поставки, що вказані в специфікації, що є невід`ємною частиною нього. Ціна кожного товару буде вказана в комерційних інвойсах та специфікаціях до контракту, які додаються до кожної партії товарів.

Покупець зобов`язується проводити оплату в міру реалізації товару, в порядку, передбаченому пп.4.5 цього договору (п.3.4 договору).

Відповідно до п.п.4.3, 4.5 договору поставка товару дистриб`ютору здійснюється згідно з умов поставки, що визначено в інвойсах до поставки та специфікаціях до контракту. Участь експедитора (водія-експедитора) в прийманні-передачі товару обов`язкова. Покупець оплачує товар, поставлений на його адресу з Турції в Україну протягом 180 діб після його отримання, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, згідно його заявок, але не раніше повної реалізації товару.

Згідно п.4.7 контракту продавець зобов`язується надати до 50 % дисконт на весь асортимент товарів, що постачаються покупцю на період дії воєнного стану в Україні.

У вартість, що зазначена у специфікаціях та комерційних інвойсах входить вартість маркування, пакування та пакувальних матеріалів (п.4.8 контракту).

Пунктом 4.9 контракту передбачено, що відповідальність за страхування та навантажувальні роботи покладається на особу, що є відповідальною згідно умов поставки.

Відповідно до п.5.1 контракту кількість, асортимент та ціна товару, що поставляється покупцеві, фіксується в специфікаціях до контракту та інвойсах, які формуються відповідно до заявки покупця.

За приписами п.5.2 контракту якість товару має відповідати затвердженим в Україні стандартам і підтверджуватись сертифікатами якості та іншими документами, передбаченими чинним законодавством. Документи, які підтверджують якість товару, продавець передає покупцеві у момент передачі партії товару. Продавець зобов`язується надати разом з кожною партією товару, яка замовлена покупцем, такі документи: сертифікат якості; державний реєстр або висновок державної санітарно-гігієнічної експертизи; комерційний інвойс; транспортний документ відповідно до характеру перевезень; сертифікат походження товару; експортна декларація.

13.05.2024 року сторонами узгоджено кількість, асортимент та ціну товару, що поставляється, на загальну суму 46107,94 дол. США у специфікації № 20.

На виконання умов контракту «Eрсаг Енд. Ве Кім. Тем. Урун Паз. Тур. Інш. Сан. Ве Тіж.» поставлено ТОВ «ЕРСАГ Україна» товар.

22.05.2024 року з метою здійснення митного оформлення поставленого за вказаним контрактом товару, декларант ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» подав до Одеської митниці митну декларацію №24UA30U8, в якій митна вартість визначена за основним методом - за ціною контракту.

Разом із митною декларацією та під час подальших консультацій декларант ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» надав до митного оформлення: рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) ERS121 від 13.05.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) A №922264 від 14.05.2024; міжнародний санітарний сертифікат (Sanitary certificate) №24-20-0001508 від 13.05.2024; міжнародний санітарний сертифікат (Sanitary certificate) №24-20-0001509 від 13.05.2024; сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) B 1043954 від 14.05.2024; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №- 0490 від 13.10.2021; довідка про транспортні витрати №2205 від 22.05.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №0409 від 04.09.2023; специфікація №20 від 13.05.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №1 від 08.09.2023; договір про надання послуг митного брокера №1 від 01.06.2021; виписки з бухгалтерської документації; платіжні доручення; фірмовий каталог виробника; висновок експерта про ціну товару від 21.05.2024 року; прайс-лист виробника товару; банківські виписки; копія декларації країни відправлення з перекладом.

За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2024/000014/2 від 22.05.2024 року та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2024/000169 від 22.05.2024 року.

В обставинах прийняття рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів є більшим, ніж заявлено декларантом.

З огляду на рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2024/000014/2 від 22.05.2024 року, відповідачем були виявлені наступні розбіжності у документах, які були надані позивачем:

1. в декларації митної вартості декларант вказав, що покупець та продавець не пов`язані особи та їх взаємовідносини не вплинули на митну вартість товару. Хоча відповідно до ч. 17 ст.58 Митного кодексу України особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося , вважаються пов`язаними для цілей цього кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», згідно п.4 пп. а статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року: «Для цілей цієї угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо : а) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного. Так, на офіційному сайті компанії (ersag.com.tr) Людмила Кескін зазначена регіональним директором, а одноосібність виходить з пункту 3.3 зовнішньоекономічної угоди де зазначено, що продавець не має право здійснювати відвантаження товару на території, обумовлених в п.1.1. цього Договору іншим покупцям;

2. печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації від 13.05.2024 р. № 20 до зовнішньоекономічного контракту від 04.09.2023 року № 0409 підпис та печатка імпортера (дистриб`ютора), що проставлена на зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 04.09.2023 р. № 0409 відрізняється за розміром, має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки;

3. документи, які підтверджують митну вартість товарів не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), в інвойсі від 13.05.2024 р. № ERS121 відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару, відсутні відомості щодо страхування задекларованих товарів відправником або одержувачем;

4. в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 14.05.2024 р. № 24352100EX00005726 зазначено відомості про фактуру від 13.05.2024 р. № V-652/1, яка не надавалась декларантом до митного оформлення та може містити інші відомості щодо вартості товарів або інших складових митної вартості;

5. в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 24352100EX00005726 від 14.05.2024 наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларацій Турецької республіки. При цьому при переході за посиланням наявне повідомлення «Інформація не може бути перевірена/не підтверджена/недійсна». Копія експортної декларації країни відправлення № 24352100EX00005726 від 14.05.2024 надана не в повному обсязі (надано 10 аркушів з 11);

6.в інвойсі від 13.05.2024 р. № ERS121 та специфікації від 13.05.2024 р. № 20 відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам контракту;

7. у CMR A № 922264 від 14.05.2024 р. зазначено перевізника ПП «Нолія», в той час як довідка про транспортні витрати від 22.05.2024 р. № 2205 видана підприємством SAYGINLAR, при цьому жодних договорів на перевезення чи транспортно-експедиційного обслуговування до митного оформлення не надавалося.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз положень вищевказаних законів, Митного кодексу та Конституції України дає підстав для висновку, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи сумніви у правильності зазначеної ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» митної вартості товару, Одеська митниця зазначила, що продавець та покупець товару є пов`язаними особами.

Надаючи правову оцінку доводам Митниці колегія суддів враховує наступне.

Згідно з Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Мінфіну України від 24.05.2012р. №599, в графах « 9 (а)», « 9 (б)» декларант зазначає інформацію, коли особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, наведених у статті 58 Митного кодексу України, зокрема: чи пов`язані між собою Покупець та Продавець, чи вплинула взаємозалежність Продавця та Покупця на ціну товару.

Приписи частин 12, 14 статті 58 Митного кодексу України передбачають, що той факт, що Продавець і Покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів

Згідно із частинами 16, 17 та 18 статті 58 Митного кодексу України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

При продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:

1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну;

2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу;

3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно частини четвертої статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.

В той же час, під час розгляду даної справи митний орган не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили відповідність ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» критеріям, встановленим у статті 15 Генеральної угоди.

Статус ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» як офіційного дистриб`ютору виробника товару-експортера не є безумовною підставою, яка визначає сторін контракту пов`язаними між собою особами.

До того ж, положення статті 58 Митного кодексу України встановлюють, що обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо контролюючий орган не виконав покладені на нього з обов`язки, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 Митного кодексу України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів та декларант не може нести негативні наслідки.

Відповідно до обставин даної справи, Одеською митницею не надано письмових обґрунтувань, що такий вплив мав місце, а отже в силу ч.14 ст.58 Митного кодексу України, слід вважати, що такі взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Ще однією підставою для висновку про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності вказано, що печатка імпортера (дистриб`ютора) на специфікації від до зовнішньоекономічного контракту та печатка імпортера (дистриб`ютора), що проставлена на зовнішньоекономічному договорі (контракті) №0409 від 04.09.2023року відрізняються за розміром, має ознаки виготовлення за допомогою комп`ютерної техніки та застосування графічних редакторів, що може свідчити про ознаки підробки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань Митниці, оскільки подані позивачем комерційний рахунок, зовнішньоекономічний контракт та специфікація містять всі необхідні реквізити, а інформація про числові дані в цих документах є ідентичною.

В позовній заяві ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА» надало пояснення щодо різниці розмірів початки та зазначило, що це зумовлено тим, що специфікацію було скановано та зменшено розмір її файлу з тим, аби цей документ міг бути надісланий до Митниці для митного оформлення товару.

Будь-яких заперечень з приводу вказаного зміст апеляційної скарги не містить.

Досліджуючи доводи Митниці про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, то колегія суддів зазначає, що зі змісту п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України слідує, що така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, додається до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, лише у випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов пункту п.4.8 контракту №0409 від 04.09.2023 року у вартість, що зазначена в специфікаціях та комерційних інвойсах, входить вартість маркування, пакування та пакувальних матеріалів.

Тобто, за умовами контракту витрат на маркування, пакування, пакувальні матеріали та роботи, пов`язані з пакуванням саме покладаються на постачальника товару та вже включено до вартості товару.

Вартість вантажно-розвантажувальних робіт входить у вартість перевезення, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №2205 від 22.05.2024, яка надавалась для митного оформлення товарів разом із декларацією.

Щодо відсутності такої складової митної вартості, як страхування задекларованих товарів або відправником або одержувачем, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо здійснювалося страхування, є - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, конструкція вказаної норми не встановлює обов`язку сторін зовнішньоекономічного контракту страхувати товар, що імпортується на митну територію України.

Як стверджує ТОВ «ЕРСАГ УКРАЇНА», придбаний ним товар не був застрахований. Про відсутність страхування товару прямо вказано у довідці №2205 від 22.05.2024 про транспортні витрати.

Щодо ненадання до митного оформлення фактури № V-652/1, суд зазначає, що ця фактура формується у ТРS розшифровується як "TEK PENCERE SISTEM", що в перекладі означає "система єдиного вікна", та є документом, який формується як внутрішній при проведенні митних процедур продавцем товару в країні відправлення, а тому не може надаватися покупцю, у зв`язку з чим декларант не має можливості надати такий документ митному органу.

Стверджуючи те, що в наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 24352100EX00005726 від 14.05.2024 наявний QR-код з посиланням на систему перевірки митних декларацій Турецької республіки, але при переході за посиланням наявне повідомлення «Інформація не може бути перевірена/не підтверджена/недійсна», а копія експортної декларації країни відправлення № 24352100EX00005726 від 14.05.2024 надана не в повному обсязі, відповідач не аргументує жодним чином, як наведені обставини впливають на числові значення митної вартості товару.

Що ж до посилань Митниці на те, що в інвойсі від 13.05.2024 р. № ERS121 відсутні відомості стосовно вартості товару без знижки, що унеможливлює здійснити перевірку розміру наданої знижки та її відповідність умовам Контракту, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося колегією суддів, пунктами 4.5, 4.7 Контракту №0409 від 04.09.2023р., зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 08.09.2023р., встановлено, що покупець сплачує товар, поставлений йому продавцем шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, згідно його заявок за кожну поставку, протягом 180 діб з моменту його поставки, момент поставки вважається дата митного оформлення в режимі імпорт на адресу покупця, або з моменту повної реалізації товару. Продавець зобов`язується надати дисконт на асортимент товарів від показника цін, за якими поставлялися товари на адресу покупця на 01.01.2023р., на період дії військового стану в Україні, розмір якого вказано у специфікації до кожної поставки та яка є невід`ємною частиною договору, та підтверджено у рахунку на кожну поставку, але не більше 50%.

Тобто, відомості про 50% дисконт на весь асортимент товарів визначений в пункті 4.7 Контракту, на підставі якого продавець виписав рахунок-фактуру (інвойс), а відтак заявлена декларантом митна вартість імпортованих товарів не суперечить умовам згаданого Контракту.

Положеннями п.4 ч.1 ст.3 ЦК України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми рахунку-фактури (інвойсу).

Тобто, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) відомостей про дисконт (знижку) не може бути підставою для коригування митної вартості.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів в спірному рішенні стосовно того, яким чином відсутність інформації в рахунку-фактурі (інвойсі) про дисконт (знижку) на товар ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару.

Стосовно посилань відповідача на те, що у CMR A № 922264 від 14.05.2024 р. зазначено перевізника ПП «Нолія», в той час як довідка про транспортні витрати від 22.05.2024 р. № 2205 видана підприємством SAYGINLAR, колегія суддів звертає увагу, що 10.05.2024 року між ТОВ «ЕРСАГ Україна» та підприємством SAYGINLAR укладено договір транспортного перевезення № 100524, відповідно до умов якого перевізник може залучати до перевезення товару третіх осіб.

Таким чином, надані документи на підтвердження митної вартості не містили будь-яких розбіжностей, які вказують на заниження заявленої митної вартості, а відповідач не обґрунтував підстав для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей. Тому вимога протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями для перевірки та підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації переклад копії митної декларації країни відправлення має ґрунтуватись насамперед на виявлених розбіжностях у наданих до митного оформлення документів, що можуть вплинути на визначення митної вартості, або які ознаки підробки були виявлені, або які відомості відсутні у наданих документах.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року по справі №815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.

Оцінюючи наведені обставини у сукупності, судова колегія вважає вірними висновки суду, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню. Отже, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за методом за ціною договору подібних (аналогічних) товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 19 серпня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст.308,311,315,316,320,322,325,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко