Справа № 449/1781/24
Суддя: Борняк Р. О.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 449/1781/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2025 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняк Р.О.,

при секретарі: Вовк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП у Львівській області, Департаменту ППУ про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП у Львівській області, Департаменту ППУ про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.11.2024 року постановою серії ЕНА №34184669, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що він 05 листопада 2024 року, в місті Львові на перехресті вулиць Княгині Ольги та вул. Горбачевського, керуючи автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на секцію світлофора, що забороняє рух, чим порушив відповідний пункт Правил Дорожнього руху. Вважає, шо не порушував жодних Правил дорожнього руху, а постанова є протиправною і винесеною з порушенням норм процесуального та адміністративного права та підлягає скасуванню, інспектор поліції не надав будь-яких доказів, які б свідчили про порушення ним правил дорожнього руху. Крім цього просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. та сплачений судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області подав відзив, згідно якого у задоволенні позову просив відмовити, свою позицію аргументує, тим, що постановою, складеною Інспектором Управління, до Позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., згідно частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови, 05 листопада 2024 року, близько 21 год. 57 хв., м. Львів, перехрестя вул. Княгині Ольги - Горбачевського, Позивач керував транспортним засобом Рено Меган, проїхав регульоване перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофору що забороняє рух чим порушив п 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України. Посилається, що інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення Постанови. В ході патрулювання поліцейськими Управління було помічено транспортний засіб яким керував Позивач, і проїхав на вимкнену додаткову секцію світлофора за що вподальшому був зупинений Інспектором Управління. Після зупинки транспортного засобу посилаючись на статті 278, 279 КУпАП та Інструкцію «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» N° 1395 від 07.11.2015 року, було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Інспектором Управління було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням вимог пункту 9, а саме - було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Звертає увагу суду на те, що оскаржувана Постанова згідно наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. Виходячи з цього, відеозапис не є збереженим. Управлінню патрульної поліції не були відомі наміри апелянта скасовувати Постанову, та про необхідність збереження відеозапису з відеореєстраторів того дня. Також вважає, що витрати на правову допомогу зі сторони позивача завищеними та неспіврозмірними з обсягом наданих адвокатських послуг. Просив розгляд справи проводити у його відсутності, у задоволенню позовних вимог відмовити.

Відповідач Департамент патрульної поліції України в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови серії ЕНА №34184669 від 05.01.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП, за те, що останній 05 листопада 2024 року, в місті Львові на перехресті вулиць Княгині Ольги та вул. Горбачевського, керуючи автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на секцію світлофора, що забороняє рух, чим порушив п 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з п.4 розділу 1 вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.п. 1,2 розділу 3 вказаної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо- транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху України, вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Положеннями ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», використовується як джерело права, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Оскільки, при оцінці постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд не найшов порушення при її складанні, на основі наведеного суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст. 73, 75, 76, 259, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до УПП у Львівській області, Департаменту ППУ про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення у відповідності до ч.4 ст.286 КАС України може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р. О. Борняк