Справа № 620/15418/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/15418/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 20.11.2024 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ в Одеській області, відповідач 2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Одеській області від 08.11.2024 №01 та відмову ГУПФУ в Чернігівській області, викладену в листі від 12.11.2024 №2500-0207-8/76764, про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'';

- зобов`язати ГУПФУ в Одеській області зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 21.11.1984 по 15.09.1986, з 19.03.1987 по 03.08.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.11.1984 та періоди догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивовано тим, що належним чином оформленими документами підтверджується її право на зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи.

Ухвалою судді від 27.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 23.01.2025 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправної та скасування відмови ГУПФУ в Чернігівській області, викладеної в листі від 12.11.2024 №2500-0207-8/76764, закрито.

Відповідачем 1 у встановлений судом строк відзив на позов не подано.

Відповідач 2 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити та зазначив, що за результатами розгляду поданих документів до страхового стажу позивача не зараховано спірні періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки зміна прізвища « ОСОБА_2 » внесена на підставі довідки, виданої Республікою Білорусь, яка не містить апостилю. Періоди догляду за дітьми не зараховані, так як відсутні свідоцтва про їх народження.

Позивач подала відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримала, наполягаючи на їх обґрунтованості, та зазначила, що час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зараховується до пільгового стажу у разі, якщо під час перебування у вказаній відпустці особа була у трудових відносинах з підприємством на посаді, робота на якій зараховується до пільгового стажу.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини.

04.11.2024, по досягненню 56 років, ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вказану заяву розглянуто за екстериторіальним принципом ГУПФУ в Одеській області та 08.11.2024 прийнято рішення №01 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 22 роки та необхідних документів для визначення права на пенсію. Зокрема, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 21.11.1984 по 15.09.1986, з 19.03.1987 по 03.08.1988, оскільки зміна прізвища « ОСОБА_2 » внесена на підставі довідки, виданої Республікою Білорусь від 13.08.2024 №332. Документи, видані компетентними органами держав, з якими Україною не укладено зазначені угоди (договори), повинні бути легалізовані (мати штамп про консульську легалізацію чи проставлення спеціального штампу «АРОSTILLE»). Також не зараховані періоди догляду за дітьми 11.08.1997 р.н. та ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні свідоцтва про народження дітей (а.с. 31-32).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУПФУ в Чернігівській області від 12.11.2024 (а.с. 30).

Вважаючи рішення ГУПФУ в Одеській області та повідомлення ГУПФУ в Чернігівській області протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У відповідності до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію, для підтвердження трудового стажу приймаються відповідні уточнюючі довідки.

При цьому, законодавством не передбачено обов`язку пенсіонера (особи, яка звертається за призначенням пенсії) подавати разом із відповідною заявою первинні документи, які б підтверджували відомості, відображені в уточнюючій довідці, виданій закладом, у якому навчалась особа.

Відповідно до належним чином оформлених записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 14-25), у тому числі, в періоди з 21.11.1984 по 15.09.1986 та з 19.03.1987 по 03.08.1988 позивач працювала в колгоспі.

ГУПФУ в Одеській області не зараховує до страхового стажу ОСОБА_1 вказаний період роботи, оскільки зміна прізвища « ОСОБА_2 » внесена на підставі довідки, виданої Республікою Білорусь від 13.08.2024 №332, у якій відсутній апостиль.

Вказану позицію відповідача 2 суд вважає необґрунтованою, з огляду на те, що відповідно до інформації, відображеної у вказаній трудовій книжці, зміна прізвища позивача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » здійснена на підставі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 від 21.11.1986, а не довідки від 13.08.2024 №332, як вказує ГУПФУ в Одеській області у спірному рішенні (а.с. 14).

Довідка від 13.08.2024 №332, видана в Республіці Білорусь, лише підтверджує, що у документах архіву зацсу Октябрського районного виконавчого комітету Гомельської області є на зберіганні запис акта про укладення шлюбу №20, здійснений 21.11.1986 у Краснослободському сільському виконавчому комітеті Октябрського району Гомельської області, на ОСОБА_5 , білоруса, та ОСОБА_6 , білоруску. При укладенні шлюбу подружжя обрали прізвища « ОСОБА_4 » (а.с. 10-13).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

У той же час, на переконання суду, наявні в особи первинні документи, які стосуються її роботи або служби, не можуть бути невизнані суб`єктом влади або позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України припинено співробітництво, зокрема з Республікою Білорусь. У цьому випадку право позивача на призначення пенсії ніяк не пов`язується з такими обставинами, як припинення дипломатичних відносин з вказаною державою.

Таким чином, оскільки належним чином оформленою трудовою книжкою підтверджуються період роботи позивача з 21.11.1987 по 15.09.1986, з 19.03.1987 по 03.08.1988, висновки пенсійного органу про відмову у його зарахуванні до страхового стажу є неправомірними.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до пункту «ж» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною другою статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Отже, чинне законодавство України вимагає надання особою, зокрема свідоцтва про народження дитини, виключно у випадку необхідності підтвердження часу догляду за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку для зарахування вказаного періоду до страхового стажу саме непрацюючої матері.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась дитина (а.с. 29).

Крім того, відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 частина періоду догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку співпадає з періодами, коли позивач перебувала у трудових відносинах, а саме: з 10.10.1996 по 24.09.1999 та з 13.12.1999 по 12.08.2000.

Враховуючи вищевикладене, період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Разом з тим, щодо періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивач перебувала у трудових відносинах лише з 13.12.1999 по 12.08.2000 та з 15.09.2000 по 31.10.2000. Тобто, в період догляду за дитиною з 13.08.2000 по 14.09.2000 та з 01.11.2000 по 11.08.2002 (дата досягнення дитиною трирічного віку) ОСОБА_1 не працювала (матеріали справи іншої інформації не містять). З огляду на вищевикладене, вказаний період має бути підтверджений свідоцтвом про народження дитини або паспортом, а у разі смерті дитини - свідоцтвом про смерть.

Однак, позивач до територіального органу Пенсійного фонду України відповідні документи не надавала, про що зазначено у спірному рішенні. У матеріалах справи також відсутні будь-які документи щодо народження позивачем дитини 16.03.1999.

За наведених обставин, правові підстави для врахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає, що спірне рішення ГУПФУ в Одеській області від 08.11.2024 №01 має бути визнане протиправним та скасоване в частині незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 21.11.1984 по 15.09.1986 та з 19.03.1987 по 03.08.1988, а також періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.11.2024 №01 в частині незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 21.11.1984 по 15.09.1986 та з 19.03.1987 по 03.08.1988, а також періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 21.11.1984 по 15.09.1986 та з 19.03.1987 по 03.08.1988, а також періоду догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012).

Суддя С.В. Бородавкіна