Справа № 160/18454/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що висновки Головного управління ДПС в Дніпропетровській області не відповідають дійсності, а підстави для застосування 5 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 № 2473-V111 та нарахування пені є незаконними, оскільки перевірка дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 05.05.2021 р. № 1 за період з 05.05.2021року по 30.09.2022 року вже проводилася та за її результатами складений акт перевірки № 1987/04-36-07-09/41156891 від 20.10.2022 р.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, встановив таке.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області провело документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» з метою перевірки дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 27.05.2020 № 16/12, 2019-20, від 05.05.2021 № 1, від 14.05.2021 № 1, від 19.01.2021 № 1, від 01.06.2022 № 1 за період з 27.05.2020 по 06.10.2023, за результатами якої складено акт перевірки від 26.10.2024 №3614/04-36-07-13/41156891.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ Фірма Візард ЛТД з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період діяльності з 27.05.2020 по 06.10.2023 встановлено порушення ч.3 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції 21.06.2018 №2473-VI11 при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів:
- від 05.05.2021 Ка.1, укладеному TOB Фірма Візард ЛТД з нерезидентом компанією RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. TRADE CO., LTD (Китай), в частині не своєчасного надходження товару по імпорту в сумі 25 000,00 дол. США;
- від 27.05.2020 № 16/12,201.9-20, укладеному ТОВ Фірма Візард ЛТД з нерезидентом компанією NATAIS S.A.S., Франція, в частині не надходження товару по імпорту в сумі 19 110,00 Євро;
- від 14.05.2021 №1, укладеному ТОВ Фірма Візард ЛТД з нерезидентом компанією Hangzhou Subier Trading Co LTD, Китай, в частині не своєчасного одержання товару по імпорту в сумі 18 235,00 дол. США, за що згідно із ч.5 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII Про валюту і валютні операції нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.
Вважаючи протиправними вищевказане податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві та запереченнях, доводам відповідача, викладеним в поясненнях, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено та встановлено Законом України Про валюту і валютні операції від 21.06.2018 року №2473-VІІІ (далі Закон №2473-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який введений в дію з 07.02.2019 року.
Частинами 1-3 статті 11 Закону України Про валюту і валютні операції передбачено, що валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.
При цьому ч.4 ст.11 Закону України Про валюту і валютні операції визначено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною 2 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно із абз.1-3 ч.4 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
За приписами ч.5 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Частиною 7 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Відповідно до ч.8 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Так п.21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019р. №5 (далі Положення №5), встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019р. №7 (далі Інструкція №7).
Згідно з п.п.1 п.6 розділу ІІ Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.
Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №7 передбачено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 Експорт, ЕК-11 Реекспорт на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
Відповідно до п.п.2, п.п.6 п.9 розділу ІІІ Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:
- у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;
- у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.
При цьому п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:
- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;
- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;
- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.
У разі запровадження Національним банком заходу захисту у вигляді обов`язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог:
- в іноземній валюті 1 групи Класифікатора іноземних валют і банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами)/російських рублях (незалежно від суми операції);
- в інших валютах (якщо загальна сума зобов`язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 євро за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату припинення зобов`язань зарахуванням однорідних зустрічних вимог).
Вимоги абзаців п`ятого сьомого підпункту 5 пункту 10 розділу III цієї Інструкції не поширюються на випадки завершення здійснення валютного нагляду в разі припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за операціями операторів телекомунікацій з оплати міжнародних телекомунікаційних послуг (міжнародного роумінгу та пропуску міжнародного трафіка).
Згідно із ч.1 ст.14 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право:
- самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам;
- безпосередньо брати і надавати комерційні кредити за рахунок власних коштів у діючій на території України валюті та в іноземній валюті як у межах, так і за межами України, самостійно приймати рішення у зазначених питаннях;
- вільно обирати банківсько-кредитні установи, які будуть вести їх валютні рахунки та розрахунки з іноземними суб`єктами господарської діяльності, користуватись їх послугами, з додержанням при цьому вимог чинних законів України.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки визначені законодавством, а у разі порушення встановлених строків до резидента застосовується відповідальність у вигляді пені у визначеному розмірі, а саме: 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості, за кожний день прострочення, при цьому, валютним законодавством передбачено можливість зняття експортної операції з контролю (завершення здійснення банком валютного нагляду) через припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом як шляхом їх виконання, так і у разі припинення зобов`язання в інший спосіб, зокрема, відступленням права вимоги та зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності умов, передбачених п.п.6 п.9 та п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та обставини справи суд зробив такі висновки.
Щодо встановленого порушення позивачем ч. 3 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції 21.06.2018 №2473-VI11 при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 05.05.2021 Ка.1, укладеному TOB Фірма Візард ЛТД з нерезидентом компанією RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. TRADE CO., LTD (Китай), в частині не своєчасного надходження товару по імпорту в сумі 25 000,00 дол. США, суд зазначає таке.
Вказане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі № 160/4256/23 набрало законної сили 26.09.2023 року.
Так зовнішньоекономічний контракт №1 (надалі Контракт №1) був укладений 05.05.2021 року між ТОВ Фірма Візард ЛТД (покупець) та Фірмою RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. ТRADE CO. LTD, Китай (продавець). Предметом контракту № 1 є поставка товару на умовах викладених в специфікаціях, що є невід`ємною його частиною. Відповідно до специфікації № від 18.05.2021 року сторони погодили поставку товару на загальну суму 129 720,00 доларів США, згідно проформи - інвойса (рахунка-фактури) № 20210518Y від 18.05.2021р.
TOB Фірма Візард ЛТД було укладено 28.04.2022 року додаткову угоду № 1 (надалі - додаткова угода №1) до контракту № 1 від 05.05.2021 року, за якою новим покупцем за контрактом № 1 стало ТОВ Спіка Інвест.
Відносини між позивачем та ТОВ Спіка Інвест за експортною операцією врегульовані нормами приватного права, якими не встановлені обмеження щодо відступлення права вимоги, припинення чи врегулювання зобов`язань на свій розсуд, навіть з відступленням від положень актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
У правовому регулюванні публічно-правових відносин між позивачем та контролюючим органом - відповідачем вказані цивільно-правові норми застосовуються опосередковано.
Резидент при здійсненні господарської діяльності не позбавлений можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю або врахувати ризики їх недодержання.
Право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів передбачено частиною другою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований відповідним Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.
Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За визначенням частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Згідно умов додаткової угоди (п.3 та п.4) отримувач товару та відповідальним за митне оформлення за контрактом № 1 став новий покупець - ТОВ Спіка Інвест.
Також, 09.07.2022 року набрала чинності постанова Правління Національного банку України Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 від 7 липня 2022 року № 142, якою зокрема збільшено з 120 до 180 календарних днів граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Нові строки застосовуються до операцій, здійснених з 5 квітня 2022 року. В якій також зазначено, що для операцій, що проводились до 5 квітня 2022 року, граничні строки розрахунків становлять 365 днів.
Операції з оплати та поставки товару, які були здійснені за зовнішньоекономічним контрактом №1 від 05.05.2021 року укладеним між ТОВ Фірма Візард ЛТД (Новий Покупець ТОВ Спіка Інвест) та Фірмою RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. TRADE CO. LTD від 05.05.2021 року були здійснені позивачем до 05 квітня 2022 року граничні строки розрахунків за якими становлять 365 днів.
Згідно з п.6. розділу 11 Постанови НБУ від 02.01.2019 року № 7 Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за: операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару, а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку) нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією.
Як зазначалося вище і тому були надані документальні підтвердження, поставка товару нерезидентом Фірмою RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. TRADE CO. LTD (Китай) за контрактом № 1 від 05.05.2021 року (який є об`єктом перевірки) була здійснена в строки згідно із п.21 Постанови НБУ від 02.01.2019 року № 5 Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Висновки відповідача щодо розбіжностей в бухгалтерському обліку, а саме по рахунку 632 Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті, не підтверджені належними доказами та не відповідають дійсності, оскільки ТОВ Фірма Візард ЛТД не має дебіторської заборгованості у сумі 129 720, 00 доларів по взаєморозрахункам з нерезидентом Фірмою RUIAN NEW TREND IMP. AND EXP. TRADE CO. LTD (Китай).
З урахуванням наведеного сторони зовнішньоекономічних операцій, здійснюючи експортно-імпортні операції та укладаючи договори (контракти) та додаткову угоду, обґрунтовано виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків, та відповідно до наданих позивачем доказів вбачається поставка відповідного товару.
З аналізу вищевказаного законодавства можна виснувати, що останнє, в тому числі і спеціальне законодавство в сфері ЗЕД, не містить обмежень щодо зміни сторони за зобов`язанням у зовнішньоекономічному договорі та щодо припинення зобов`язань за таким договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог, водночас, необхідно враховувати специфіку таких правовідносин зокрема щодо розповсюдження на них валютного нагляду.
Інструкцією №7 чітко визначено умови, за яких банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків в експортних (імпортних) операціях (п.9 та п.10 розділу ІІІ Інструкції №7), навіть у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів для завершення здійснення банком валютного нагляду за такою операцією має відбутися зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, а також мають бути надані відповідні документи про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів, і недотримання таких умов у сукупності з порушенням граничних строків розрахунків за операціями з експорту (імпорту) тягне за собою застосування до резидента первісного кредитора відповідальності у вигляді пені.
Стосовно встановленого порушення позивачем ч.3 ст.13 Закону України Про валюту і валютні операції 21.06.2018 №2473-VI11 при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 27.05.2020 № 16/12,201.9-20, укладеному ТОВ Фірма Візард ЛТД з нерезидентом компанією NATAIS S.A.S., Франція, в частині не надходження товару по імпорту в сумі 19 110,00 Євро, суд зазначає таке.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» (Україна) (покупець) та Фірмою NATAIS S.A.S. (Франція) (продавець) укладено контракт №16/12,2019-20 від 27.05.2020, предметом якого: продавець продає, а покупець купує зерно кукурудзи в кількості 100 тон (підпункт 1.1 пункту 1 контракту).
Ціна товару встановлюється в рахунку (інвойсі) на кожну поставку. Загальна вартість цього контракту складає 52 500,00 Євро (п.п. 2.1 п. 2 контракту).
Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 контракту товари поставляються на умовах, зазначених в додатках або специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту. Умови поставки в редакції Інкотерис 2020, FCA, Безерил, Франція, умови поставки можуть змінюватися окрема в специфікаціях, або в додатках.
Згідно із пунктами 4.1, 4.2, 4.3 пункту 4 контракту поставки товару за цим контрактом здійснюються з 01 червня 2020 року по 30 вересня 2020 року. Розрахунки за товар, поставляємий по цьому контракту, здійснюється з покупцем в євро: покупець сплачує товар згідно інвойсу. Всі банківські витрати в країні продавця несе продавець, в країні покупця несе покупець. Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент відвантаження товару. Дата поставки товару рахується дата відвантаження товару.
Контракт вступає в силу з моменту підписання та діє до 30 вересня 2020 року (п.п. 11.8 п. 11 контракту).
На виконання договірних зобов`язань по контракту від 27.05.2020 №16/12,2019-20 у період з 27.05.2020 по 06.10.2023 ТОВ «Фірма «Візард ЛТД» перерахувало з рахунку, який відкритий в уповноваженому банку AT «ПУМБ» MOО 334851, МФО 320984, нерезиденту фірмі NATAIS S.A.S., Франція, валютні кошти на загальну суму 95 064,48 Євро (екв. 3 202 01.3,49 грн), що зафіксовано в бухгалтерському обліку підприємства по рахунку Дт 632 «Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті».
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно ч. 5 ст. 13 Закону від 21.06.2018 №2473-VІІІ тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержанні-грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно ч. 6 ст.13 Закону від 21.06.2018 №2473-VІІІ у разі якщо виконання, договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин,1 перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Як стверджує позивач, пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог Податкового кодексу України з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України та, відповідно, нарахування пені у період з 01.01.2021 суперечить положенням абз. 11 п. 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII), відсутні.
Суд касаційної інстанції у вищезгаданій постанові зазначив, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом № 2473-VIII і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Оскільки до Закону № 2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті, а тому Верховний Суд зробив висновок, що пеня, що передбачена частиною 5 статті 13 Закону № 2473-VIII, застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо заперечень позивача стосовно неподання відповідачем у встановлений строк відзиву на позовну заяву та подання додаткових пояснень, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Тобто Кодексом адміністративного судочинства України не заборонено подання пояснень під час розгляду справи, а отже відповідач не позбавлений такого процесуального права.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частинами 1-3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд робить висновок, про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 6720,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.07.2024 року № 1167.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, на користь позивача, то підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 822,79 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук