Справа № 160/27893/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛебеденко В.В.
представника позивача представника відповідача Волошина А.А. Орлянської М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології анкерного кріплення" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
18.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Технології анкерного кріплення» (далі позивач) через систему «Електронний суд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.11.2024 о 11:00 год.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11.11.2024 представником позивача до суду через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що контролюючий орган в повній мірі не довів правомірність порушень, які зазначені в акті перевірки та жодним чином не спростував доводи позивача, що вказує на дійсні факти неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
У підготовчому засіданні 12.11.2024 оголошено перерву до 26.11.2024 о 09:00 год., надано стороні відповідача час для ознайомлення з відповіддю на відзив позивача та підготовки відповідних заперечень.
16.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник звертала увагу суду, що позиція контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій базується на недостатній кількості працівників, неподання звітності контрагентами та анулювання свідоцтв платника ПДВ у контрагентів.
26.11.2024 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні.
Усною ухвалою суду від 26.11.2024, постановленою у підготовчому засіданні, клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.12.2024 о 10:00 год.
Усною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, від 10.12.2024 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09.01.2025 о 10:00 год.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології анкерного кріплення» зареєстроване як суб`єкт господарської діяльності 02.03.2015 Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску.
Основним видом діяльності ТОВ «Технології анкерного кріплення» за кодом КВЕД є 24.20 - виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі.
Також, видами діяльності ТОВ «Технології анкерного кріплення» є: 25.62 - механічне оброблення металевих виробів, 25.93 - виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин, 25.99 - виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у, 46.74 - оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього, 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, 33.11 - ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів.
У період з 29.07.2024 по 16.08.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 та пп. 69.35-2 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, п. 2 ч. 1 ст. 13 розділу ІV, п.п. 9-23 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2024 рік та на підставі наказу від 01.07.2024 №2696-п та направлень від 19.07.2024 №5815, №5816, №5817, №5818, №5819, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Технології анкерного кріплення» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів установлених законом за період діяльності з 01.10.2017 по 31.03.2024.
За результатами документальної планової виїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 23.08.2024 №2380/04-36-07-01/39668863.
Перевіркою встановлені порушення:
- ПСБО 15 «Доходи», ПСБО 16 «Витрати», п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, у загальній сумі 604 439 грн, у тому числі: за 2018 рік на суму 294 840 грн, за 2019 рік на суму 294 840 грн, за 1 квартал 2024 року на суму 14 759 грн;
- п.189.1 ст.189, п.198.1 п.198.3 п.198.5 ст.198 неправомірне заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 176 649 грн, в тому числі: за жовтень 2017 року 24 725 грн, за листопад 2017 року 67 191 грн, за грудень 2017 року 1 684 грн, за лютий 2018 року 93 600 грн., за липень 2018 року 20 604 грн, за серпень 2018 року 72 996 грн, за листопад 2018 року 23 400 грн, за грудень 2018 року 23 400 грн, за січень 2019 року 46 800 грн, за квітень 2019 року 93 600 грн., за червень 2019 року 93 600 грн, за жовтень 2019 року 93 600 грн, за березень 2024 року 521 449 грн;
- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПКУ та розділу ІІІ Порядку №4 в частині подання не в повному обсязі податкового розрахунку за IV квартал 2017 року, а саме: не відображення суми доходів, що нараховаі (виплачені) ФОП ОСОБА_1 в листопаді 2017 року на загальну суму 10 400,00 грн за ознакою доходу «157 дохід виплачений самозайнятій особі.
На підставі вказаного акту перевірки від 23.08.2024 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.09.2024, а саме:
Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Статтею 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагенти на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування по податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «Технології анкерного кріплення» мало взаємовідносини з ТОВ «КЦ-АГРО», ТОВ «CBITKOM ТРЕЙД», ТОВ «БАЛОР ТРЕЙД», ТОВ «СЕНДЕРС ТРЕЙД KOMПAHI», ТОВ «ЕДЕЛЬС КОМПАНІ», ТОВ «БІЙОНД» з придбання товарів.
Так, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «КЦ-Агро» (постачальник) укладено договір поставки №2510 від 25.10.2017.
Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах даного договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Покупець оплатити та прийняти у власність товар, згідно Специфікацій.
Умови постачання: DDP, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Товар відвантажено відповідно до видаткових накладних від 25.10.2017 №№31, 32, 33, 34.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України продавець склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 25.10.2017 №31, №32, від 30.10.2017 №33, №34.
ТОВ «КЦ-Агро» виписано рахунки на оплату від 25.10.2017 №31,32,33,34.
У зв`язку із укладенням договору відступлення права вимоги, ТОВ «Технології анкерного кріплення» частково сплачено заборгованість на розрахунковий рахунок ТОВ «Еліс Глобал», відповідно до платіжних інструкцій від 21.11.2017 №768, від 30.11.2017 №790.
20.12.2017 між ТОВ «КЦ-Агро», ТОВ «Технології анкерного кріплення» та ТОВ «Оптіма Бізнес Плюс» укладено договір відступлення права вимоги №55, у зв`язку із чим ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено заборгованість на розрахунковий рахунок ТОВ «Оптіма Бізнес Плюс», відповідно до платіжної інструкції від 20.12.2017 №835.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар був проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі були передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Також, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «Світком Трейд» (постачальник) укладено договір поставки №1902 від 19.02.2018.
Специфікацією №1 від 19.02.2018 до договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах, визначених у договорі наступний товар: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 561 600 грн.
Постачання товару було на адресу покупця: м. Дніпро, вул.Гаванська,4.
Специфікацією №2 від 16.07.2018 до договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах, визначених у договорі наступний товар: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 561 600 грн.
Постачання товару на адресу покупця: м. Дніпро, вул.Гаванська,4.
ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено кошти за товар відповідно до платіжних інструкцій від 15.03.2018 №119, від 31.05.2018 №258, від 07.06.2018 №276, від 07.08.2018 №397, від 15.08.2018 №410.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Також, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «Балор Трейд» (постачальник) укладено договір поставки №40 від 01.11.2018.
Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах даного договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець оплатити та прийняти у власність товар, згідно Специфікацій.
Специфікацією №1 від 19.11.2018 до договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах, визначених у договорі наступний товар: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 280 800 грн.
Умови постачання: DDP, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Специфікацією від 04.08.2019 до договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах, визначених у договорі наступний товар: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 280 800 грн.
Умови постачання: DDP, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Товар відвантажено відповідно до видаткових накладних від 19.11.2018 №62, від 03.12.2018 №05, від 10.01.2019 №26, від 11.01.2019 №27.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України продавець склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 19.11.2018 №62, від 03.12.18 №5, від 10.01.2019 №26, від 11.01.2019 №27.
ТОВ «Балор Трейд» виписано рахунки на оплату від 19.11.2018 №62, від 03.12.18 №5, від 10.01.2019 №26, від 11.01.2019 №27.
ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено кошти за товар відповідно до платіжних інструкцій від 19.12.2018 №733, від 10.01.2019 №17, від 15.02.2019 №138.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі були передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Також, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «Сендерс Трейд Компані» (постачальник) укладено договір поставки №63 від 01.04.2019.
Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, запасні частини, іменовані в подальшому за текстом «продукція».
Специфікацією №1 від 15.04.2019 до договору визначено поставку товару, а саме: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 561 600 грн.
Умови постачання: DDP склад покупця, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Специфікацією від 04.08.2019 до договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити на умовах, визначених у договорі наступний товар: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 280 800 грн.
Умови постачання: DDP, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Товар відвантажено відповідно до видаткових накладних від 16.04.2019 №77, №78, від 17.04.2019 №79, №80.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України продавець склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 16.04.2019 №77, №78, від 17.04.2019 №79, №80.
ТОВ «Сендерс Трейд Компані» виписано рахунки на оплату від 16.04.2019 №77, №78, від 17.04.2019 №79, №80.
ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено кошти за товар відповідно до платіжних інструкцій від 08.05.2019 №364, від 23.05.2019 №411.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі були передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Також, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «Едельс Компані» (постачальник) укладено договір поставки №68 від 03.06.2019.
Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, запасні частини, іменовані в подальшому за текстом «продукція».
Специфікацією №1 від 03.06.2019 до договору визначено поставку товару, а саме: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 561 600 грн.
Умови постачання: DDP склад покупця, м. Дніпро, вул.Гаванська,4, тобто постачання товару здійснено транспортом постачальника.
Товар відвантажено відповідно до видаткових накладних від 18.06.2019 №38, від 19.06.2019 №39, від 21.06.2019 №40, від 24.06.2019 №41.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України продавець склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 18.06.2019 №38, від 19.06.2019 №39, від 21.06.2019 №40, від 24.06.2019 №41.
ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено кошти за товар відповідно до платіжних інструкцій від 11.07.2019 №553, від 18.07.2019 №566.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар був проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі були передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Також, між ТОВ «Технології анкерного кріплення» (покупець) та ТОВ «Бійонд» (постачальник) було укладено договір поставки №74 від 08.10.2019.
Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах даного договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець оплатити та прийняти у власність товар, згідно Специфікацій.
Специфікацією №1 від 16.10.2019 до договору визначено поставку товару, а саме: комплект ножів для рубки арматури НБ5222 на загальну суму 561 600 грн. Постачання товару на адресу покупця: м. Дніпро, вул.Гаванська,4, товар відвантажено відповідно до видаткових накладних від 16.10.2019 №53, №54, від 17.10.19р. №55, №56.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України продавець склав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 16.10.2019 №53, №54, від 17.10.2019 №55, №56.
ТОВ «Бійонд» виписано рахунки на оплату від 16.10.2019 №53, №54, від 17.10.2019 №55, №56.
ТОВ «Технології анкерного кріплення» сплачено кошти за товар відповідно до платіжних інструкцій від 08.05.2019 №364, від 23.05.2019 №411.
Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 кредиторська заборгованість відсутня.
Зазначений товар був проведений по рахунку 221 - малоцінні та швидкозношувані предмети.
Ножі були передані в експлуатацію відповідно до накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів для передачі в експлуатацію, картки обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів та наказу про передачу в експлуатацію МШП.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «КЦ-АГРО», ТОВ «CBITKOM ТРЕЙД», ТОВ «БАЛОР ТРЕЙД», ТОВ «СЕНДЕРС ТРЕЙД KOMПAHI», ТОВ «ЕДЕЛЬС КОМПАНІ», ТОВ «БІЙОНД» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, висновок податкового органу про нереальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «КЦ-АГРО», ТОВ «CBITKOM ТРЕЙД», ТОВ «БАЛОР ТРЕЙД», ТОВ «СЕНДЕРС ТРЕЙД KOMПAHI», ТОВ «ЕДЕЛЬС КОМПАНІ», ТОВ «БІЙОНД», ґрунтується на факті відсутності у контрагентів можливості для виготовлення товару/виконання робіт/надання послуг, що є змістом господарської операції; неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка поставляла товар/послугу, підприємницької діяльності; відсутність у штаті достатньої кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт.
Проте, в ході судового розгляду справи встановлено, що на момент здійснення операцій придбання товару позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Як вбачається із акту перевірки, під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Судовим оглядом встановлено, що первинні бухгалтерські документи ТОВ «Технології анкерного кріплення» в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також, судом встановлено, що складені податкові накладні за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Крім того, суд зазначає, що позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентами, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
Суд звертає увагу, що у позивача на час розгляду справи наявні всі первинні документи, які підписані усіма сторонами та уповноваженими особами, контрагенти - ТОВ «КЦ-АГРО», ТОВ «CBITKOM ТРЕЙД», ТОВ «БАЛОР ТРЕЙД», ТОВ «СЕНДЕРС ТРЕЙД KOMПAHI», ТОВ «ЕДЕЛЬС КОМПАНІ», ТОВ «БІЙОНД» на час здійснення операції перебували на обліку в податкових органах та не припинені, мають усі необхідні реквізити відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підприємств». Факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного придбання товару, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ до податкового кредиту та витрат.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилок та недоліків у їх оформленні не є підставою беззаперечною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Посилання на припущення, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагентів, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції. Будь-які припущення, аналітичні викладки, узагальнюючі висновки можуть мати місце виключно на підставі встановлення, дослідження та підтвердження обставин здійснення господарської операції (позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 12.04.2018 р. справа №804/698/26).
При цьому, суд звертає увагу, що наявні в матеріалах справи документи первинного бухгалтерського обліку сформовані за наслідками господарських відносин з вказаними контрагентами відповідають вимогам закону щодо своєї форми та змісту, та підтверджують право позивача на формування витрат за рахунок господарських операцій та їх врахування при визначенні об`єкта оподаткування.
За таких обставин, відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між ТОВ «КЦ-АГРО», ТОВ «CBITKOM ТРЕЙД», ТОВ «БАЛОР ТРЕЙД», ТОВ «СЕНДЕРС ТРЕЙД KOMПAHI», ТОВ «ЕДЕЛЬС КОМПАНІ», ТОВ «БІЙОНД» не були спрямована на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Щодо доводів податкового органу про відсутність сертифікатів якості виробників товару, суд зазнає, що останні є достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки сертифікати якості та паспорти, що підтверджують походження товару у контексті статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції.
Сертифікат якості - письмовий документ, складений у довільній формі, який підтверджує якість продукції. Тобто, сертифікат якості не є первинним документом бухгалтерського обліку, та жодним чином не визначає факт здійснення або нездійснення господарської операції, а податковий орган позбавлений повноважень щодо надання правової оцінки таким документам.
З акту перевірки, а також з акту про результати проведення вибіркової інвентаризації вбачається, що контролюючим органом встановлено:
- нестачу «арматура;22;А500Ш МІРА 12 м», а саме наявно 150192 кг, замість 182793,07 кг. Однак, відповідно до інвентаризаційного опису №6 станом на 12.08.2024 рахується 182793,070 кг (позиція 28 в описі);
- надлишки «Лист г/к 6х1500х6000мм, а саме наявно 7121,52 кг, замість 4501,96 кг. Однак, відповідно до інвентаризаційного опису №6 станом на 12.08.2024 рахується 4501,96 кг (позиція 2 в описі);
Таким чином, за результатами інвентаризації ТМЦ на складах та місцях зберігання виявлено їх нестачу на суму 2 607 245 грн.
Пунктом 2 ст. 3 Закону № 996-XIV передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно із ст. 4 Закону № 996-XIV фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій і подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі.
У первинних документах згідно із ст. 9 Закону № 996-XIV забезпечується фіксування фактів здійснення господарських операцій. Водночас документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції.
Якщо фактичного здійснення операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Абзацом шостим п. 7 розділу І Положення № 879 встановлено, що проведення інвентаризації є обов`язковим, окрім іншого на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації.
Водночас, чинне податкове законодавство не визначає чітку форму вимоги про проведення інвентаризації, оскільки такий документ передбачає обов`язок конкретної особи вчинити певні дії. Тому кожна ситуація, особливо у поточних обставинах воєнного стану, є індивідуальною.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 996-XIV проведення інвентаризації обов`язок кожного підприємства для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової (податкової) звітності.
Закон № 996-XIV поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно правових форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати звітність.
Відповідно до п. п. 16 п. 3 розд. III «Про затвердження Змін до Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2017 № 657, в описовій частині акта (довідки) документальної перевірки відображається інформація про проведені платником податків під час здійснення перевірки інвентаризації його основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки, а також інформація щодо інвентаризації документів, розрахунків (у разі її проведення).
З аналізу викладеного вбачається, що під час проведення перевірки представники ДПС мають право вимагати від платника податків здійснити інвентаризацію; для проведення інвентаризації платник податку має отримати належним чином оформлений документ з такою вимогою; представники ДПС можуть бути присутні при інвентаризації; при проведенні інвентаризації на вимогу ДПС представники ДПС до складу інвентаризаційної комісії не входять.
Отже, посадові особи податкового органу не можуть входити до складу комісії та брати участь в інвентаризації, але (за їх згодою) можуть бути при цьому присутні. Тобто, посадові особи податкового органу при проведенні інвентаризації можуть бути тільки присутніми і пасивно спостерігати за безпосереднім ходом інвентаризації, фактично не здійснюючи активних дій у всіх процедурах інвентаризації.
Під час розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «Технології анкерного кріплення», у зв`язку із отримання запиту №3 від 07.08.2024 було видано наказ №15 від 08.08.2024 «Про проведення інвентаризації» з 08.08.2024 по 12.08.2024.
Інвентаризація проводилася постійно діючою інвентаризаційною комісією. Відповідно до роз`яснень ДПС України представники ГУ ДПС у Дніпропетровській області до складу інвентаризаційної комісії включені не були.
Однак, посадові особи були допущені до приміщення цеху, де перебуває продукція та основні засоби.
12.08.2024 інвентаризація закінчена, складено інвентаризаційні описи від 12.08.2024 №6, №7, №8, №9 та звіряльна відомість від 12.08.2024.
Згідно інвентаризації, невідповідність залишків ТМЦ, які рахувалися на складі станом на 31.03.2024 та рахуються на складі станом на 12.08.2024 з обліковими даними: бухгалтерський рахунок 20 «Матеріали» - не виявлено.
При цьому, посадові особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області були допущені до приміщень, але здійснили самостійну інвентаризацію (вибірково, поштучно), та склали акт на підставі проведеної інвентаризації, що чинним законодавством не передбачено.
Так, вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, однак проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником податків, тоді як контролюючий орган може лише вимагати її проведення. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що такий платник податків зобов`язаний направляти лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу (така присутність у відповідності до пункту 1 розділу ІІ Положення № 879 є правом, а не обов`язком).
У даному випадку, висновки контролюючого органу про нестачу ТМЦ на складі, ґрунтуються виключно на вибірковому огляді державним інспектором ГУ ДПС у Дніпропетровській області ТМЦ в приміщенні цеху, що є неприпустимим.
Крім того, суд звертає увагу, що всі первинні документи, які підтверджують проведення інвентаризації інвентаризаційною комісією були надані контролюючому органу до заперечень, однак вони не були враховані останнім.
Відповідно до п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до абзаців 14-18 п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абзац дев`ятнадцятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Стаття 120-1 ПК України визначає відповідальність платників податку на додану вартість за порушення, зокрема, строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, відповідно пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що законодавцем визначено обов`язок платника податку (продавця) в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків. Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.
В ході проведення перевірки податковим органом зроблено висновок, що підприємством в порушення п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено відсутність порушення з боку позивача щодо виявленої контролюючим органом нестачі на складах та місцях зберігання на суму 2 607 245 грн., у зв`язку з чим у ТОВ «Технології анкерного кріплення» були відсутні обов`язки реєструвати податкові накладні.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 24 224,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №607 від 21.10.2024.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 24 224,00 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 січня 2025 року.

Суддя Н.Є. Сліпець