Справа № 460/5430/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2025 року м. РівнеСправа №460/5430/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача-2 щодо непризначення позивачу з 12.02.2024 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу з 12.02.2024 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). 12.02.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу - 25 років. Відповідачем-2 для призначення пенсії не враховані відомості, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 - період роботи в радгоспі «Старосільський» з 17.08.1991 по 27.10.1997 (що становить 6 років 2 місяця 10 днів). Загальний страховий стаж, який відповідач-2 не зарахував для призначення позивачу пенсії становить 6 років 2 місяця 10 днів, що в сукупності зі стажем, який визнається відповідачем, становить 27 років 4 місяця 10 днів, тобто є необхідним для призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач вважає, що відповідачем-2 безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача відомості, які містяться в трудовій книжці, тому вважаємо таку відмову необґрунтованою, виходячи з того, що згідно з чинним законодавством необхідність підтвердження періоду роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Крім того, покликаючись до положень Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу додатковими документами виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. При цьому, зауважив, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, зокрема, щодо призначення пенсії за віком. За наведених обставин, вважає, що відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 24.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у відповідача-2 додаткові докази. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Звернув увагу суду, що наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. За результатами розгляду заяви і доданих документів позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення 30 років 11 місяців 07 днів, зокрема станом на 01.01.1993 - 03 роки 11 місяців 21 день. До заяви про призначення пенсії позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_2 , однак на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки та відсутня довідка про перейменування підприємства, відтак період роботи з 18.07.1991 по 27.10.1997 до страхового стажу підстави для зарахування відсутні. Період роботи до страхового стажу не зарахований, згідно наданою довідкою Архівного відділу №2 Сарненською районною державною адміністрацією Рівненської області від 02.02.2024 № 2318/04-02/2Р, оскільки дата зарахування у КСП Старосільське 15.07.1997 та зазначено, що позивач працював в КСП з 17.08.1991, а згідно з трудовою книжкою у зазначений період з 17.08.1991 позивач працював в МТП, тому для зарахування даного періоду позивачу рекомендовано надати уточнюючу довідку. Просить суд врахувати, що основною умовою зменшення пенсійного віку для осіб, які проживають в Чорнобильській зоні, є підтвердження періоду проживання або роботи в цій зоні та необхідний страховий стаж на момент звернення. Вказав, що станом на 12.02.2024 необхідний страховий стаж має складати 31 рік, а оскільки позивач просить зменшити пенсійний вік на 6 років, відтак і стаж на момент звернення має зменшитися на 6 років, а саме: (31 рік (необхідний страховий стаж) - 6 років (зменшення загального пенсійного віку та відповідного страхового стажу (31-6=25 років)). Враховуючи вищезазначене, ГУ ПФУ в Одеській області правомірно прийняло рішення № 54 від 20.02.2024 (про відмову призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу 25 років. Відповідач-1 вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що страховий стаж позивача становить 21 рік 2 місяці. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 17.08.1991 по 27.10.1997, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки серія НОМЕР_2 та відсутня довідка про перейменування підприємства; період роботи згідно довідки Архівного відділу №2 Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області від 02.02.2024 № 2318/04-02/2Р, оскільки дата зарахування у КСП «Старосільське» 15.07.1997 та зазначено, що працював в КСП з 17.08.1991, а згідно трудової у зазначений період з 17.08.1991 працював в МТП, зазначений період потребує перевірки. Документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки 11 місяців 21 день. Враховуючи вищезазначене, відповідачем-2 прийнято рішення №54 від 20.02.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу 25 років. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Старе Село Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області (а.с. 14).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , повторно виданого 11.04.2024 Рівненською обласною державною адміністрацією замість посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 19).

Згідно з довідкою від 07.12.2023 №3355, виданою Старосільською сільською радою Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у с. Старе Село Сарненського району Рівненської області з 01.01.1986 по 27.06.1988, з 15.05.1990 по 17.09.1990 та з 10.04.1991 по даний час (а.с. 60).

Згідно з довідкою від 02.01.2024 №8, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах з 27.06.1988 по 04.05.1990 (а.с. 51).

12.02.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 140-141).

За змістом абз. 1 п. 4.1, абз. 14 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

20.02.2024 ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №54, яким відмовлено у призначенні позивачу пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років страхового стажу - 25 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 17.08.1991 по 27.10.1997, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки серія НОМЕР_2 та відсутня довідка про перейменування підприємства; період роботи згідно довідки Архівного відділу №2 Сарненською районною державною адміністрації Рівненської області від 02.02.2024 № 2318/04-02/2Р, оскільки дата зарахування у КСП «Старосільське» 15.07.1997 та зазначено, що працював в КСП з 17.08.1991, а згідно трудової у зазначений період з 17.08.1991 працював в МТП, зазначений період потребує перевірки. Документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки 11 місяців 21 день. Страховий стаж позивача становить 21 рік 2 місяці.

Вважаючи дії органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, суд враховує, що згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч. 1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч. 4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_3 , повторно видане 11.04.2023 Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с. 19), відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

Згідно з п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №551 чітко визначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Велика Палата Верховна Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 зазначила, що: …право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_3 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Суд встановив, що згідно з довідкою від 07.12.2023 №3355 (а.с. 60) позивач проживав, зокрема, з 26.04.1986 по 27.06.1988, з 15.05.1990 по 17.09.1990 та з 10.04.1991 по 07.12.2023 (дата видачі довідки) в с. Старе Село Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17, від 10.04.2019 у справі №162/760/17 та постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17, від 26.07.2023 у справі №460/2589/20.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986) по 27.06.1988 - 2 роки 2 місяці 2 дні; з 15.05.1990 по 17.09.1990 - 4 місяці 2 дні; з 10.04.1991 по 07.12.2023 32 роки 7 місяців 28 днів, що в сукупності становить 35 років 2 місяці 2 дні проживання в такій зоні та дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 08.06.2022 у справі № 380/7535/21.

Відтак, матеріалами судової справи спростовано твердження відповідачів про те, що позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення лише 3 роки 11 місяців 21 день.

Водночас, проживання позивача на території 3 зони гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 (незалежно від часу проживання в цей період) дає йому право на зменшення пенсійного віку на 3 роки (початкова величина) при призначенні пенсії за віком.

Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також довідки органу місцевого самоврядування, яка підтверджує факт проживання позивача у період з 26.04.1986 по 07.12.2023 на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3) понад 35 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ (3 роки початкова величина; 3 роки додатково за повних 6 років проживання в зоні гарантованого добровільного відселення).

Частиною третьою статті 55 Закону №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років позивач набуває в 54 роки та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 54-го віку) 25 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (12.02.2024) він досяг віку 54 роки 1 місяць 9 днів. Отже в досліджуваній ситуації виконано умову для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Перевіряючи наявність у позивача необхідної кількості страхового стажу для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, суд встановив та врахував таке.

За змістом оспорюваного рішення страховий стаж позивача складає 21 рік 2 місяці, що є недостатнім для призначення йому пенсії за віком із зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-XII.

Як встановлено судом, відповідачем-2 не зараховано позивачу до страхового стажу період роботи з 17.08.1991 по 27.10.1997.

У зв`язку з цим суд враховує, що згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують трудовий стаж, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію.

Тому необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній або якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Зі змісту оспорюваного рішення суд встановив, що підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 17.08.1991 по 27.10.1997 слугували відсутність дати заповнення трудової книжки серія НОМЕР_2 та відсутність довідки про перейменування підприємства. Крім того, цей період згідно з довідкою Архівного відділу №2 Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області від 02.02.2024 № 2318/04-02/2Р також не враховано, оскільки дата зарахування у КСП «Старосільське» 15.07.1997 та зазначено, що працював в КСП з 17.08.1991, а згідно з трудовою книжкою у зазначений період з 17.08.1991 працював в МТП. Відповідачем-2 зауважено, що зазначений період потребує перевірки.

З наявної в матеріалах справи історичної довідки, складеної начальником архівного відділу Рокитнівської райдержадміністрації 20.08.2002, суд встановив, що в квітні 1966 року на базі Старосільського і Вежицького відділень підсобного господарства Рокитнівського лісгоспзагу було організовано радгосп «Старосільський», який на початку 1997 року реорганізований у Колективне сільськогосподарське підприємство «Старосільське», що ліквідоване у квітні 2000 року, а на його базі створене Сільськогосподарське приватне підприємство «Верес» (а.с.55-56).

Вказана історична довідка відсутня в переліку документів, наданих позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком від 12.02.2024 (а.с. 141).

Згідно з довідкою від 22.02.2024 №71-18/04-02/2р, виданою Архівним відділом №2 Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області (а.с. 54), керуючись Указом Президента України «Про прискорення приватизації майна в агропромисловому комплексі» № 66/95 від 19.01.1995 у травні 1997 року та зборів працівників радгоспу № 1 від 04.05.1997 радгосп «Старосільський» реформований в КСП «Старосільське», а згідно з протоколом загальних зборів членів КСП «Старосільське» від 15.04.2000 КСП «Старосільське» реформовано у СГПП «Верес».

Вказану довідку позивачем було надано при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком від 12.02.2024, що підтверджується розпискою-повідомленням від 12.02.2024 (а.с. 141).

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 24-50), суд встановив, що записи на титульному аркуші такої трудової книжки скріплено підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, та печаткою КСП Старосільське, при цьому дата заповнення трудової книжки відсутня (а.с. 24).

Крім того, згідно із записами трудової книжки, зокрема (а.с. 25):

- 17.08.1991 позивач прийнятий на роботу в МТП трактористом з 17.08.1991. Підстава: наказ №78 від 17.08.1991 (запис №1). Запис скріплено підписом інспектора відділу кадрів та печаткою КСП Старосільське;

- 27.10.1997 позивача звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату чисельності робітників. Підстава: наказ №93 від 27.10.1997 (запис №2). Запис скріплено підписом інспектора відділу кадрів та печаткою КСП Старосільське.

Будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять, однак враховуючи, що КСП Старосільське утворене в наслідок реорганізації радгоспу Старосільський лише в травні 1997 року, то відповідно запис №1 та заповнення титульного аркушу трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 не могло бути зроблено КСП Старосільське раніше ніж в травні 1997 року.

При цьому, відомостей щодо підстав внесення запису за 1991 рік та заповнення титульного аркушу в 1997 році після реорганізації радгоспу «Старосільський» в КСП Старосільське трудова книжка не містить.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком органу Пенсійного фонду, викладеним в рішенні від 20.02.2024 №54, про те, що період роботи позивача з 17.08.1991 по 27.10.1997 потребує перевірки.

Зі змісту історичної довідки, складеної начальником архівного відділу Рокитнівської райдержадміністрації 20.08.2002 (а.с. 55-56), суд встановив, що архівні документи по особовому складу і постійного складу зберігання були знищенні по липень 1997 року в результаті пожежі адмінприміщення КСП Старосільське.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою від 06.02.2024 №22, виданою СГПП «Верес» (а.с. 52), згідно з якою документи про трудовий стаж (книги наказів, платіжні відомості, особові рахунки та трудові книжки) бувшого радгоспу Старосільський за період з квітня 1960 року по липень 1997 року не збереглися, згоріли при пожежах 18.02.1983 та 15.07.1997. Підстава: Акт про пожежу від 15.07.1997; архівний акт про пожежу від 20.04.1983.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п. 7.2 Інструкції №58 бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.

За змістом абз. 3 п. 6.1 Інструкції №58 якщо трудова книжка працівника загублена підприємством внаслідок стихійного лиха або з інших причин, то йому видається дублікат трудової книжки без стягнення її вартості.

Інструкцією №58 встановлено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки (п. 5.1).

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами (п. 5.2).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки (п. 5.3).

Враховуючи, що трудові книжки зберігаються на підприємстві, то в результаті пожежі адмінприміщення КСП Старосільське в липні 1997 року трудова книжка позивача могла бути знищена, у зв`язку з чим КСП Старосільське повинно було видати йому дублікат трудової книжки.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 24-50) відсутні напис "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки, а також в розділ "Відомості про роботу" в графі 3 (сторінки 2 та 3) відсутній запис про загальний стаж роботи позивача в радгоспі Старосільський до його реорганізації в КСП Старосільське в травні 1997 року.

Відтак, записи №1 та №2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 щодо періоду його роботи з 17.08.1991 по 27.10.1997 потребують додаткового підтвердження у спосіб, передбачений п. 3 Порядку №637.

Судом встановлено, що для підтвердження трудового стажу позивачем було надано органу Пенсійного фонду архівну довідку від 02.02.2024 №23-18/04-02/2р, видану Архівним відділом №2 Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області (а.с. 53), що підтверджується розпискою-повідомленням від 12.02.2024 (а.с. 141).

За змістом вказаної довідки ОСОБА_1 , тракторист, був поновлений на роботі, як раніше працюючий у КСП «Старосільське», села Старе Село Рокитнівського району Рівненської області, з 15.07.1997 (працював з 17.08.1991) (наказ № 8 від 16.08.1997). Був звільнений 27.10.1997 (наказ № 36 § 2 від 22.11.1997). Підставою для видачі довідки є книга наказів-розпоряджень з особового складу КСП «Старосільське» села Старе Село Рокитнівського району Рівненської області за 1997-2000 роки. Підстава: Ф 136; оп. 1-ОС; од.зб. 1; арк. 2, 6.

Проте, така довідка містить розбіжності із записом №2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 в даті та номері наказу звільнення, а саме: в трудовій книжці підставу звільнення позивача зазначено наказ №93 від 27.10.1997; в архівній довідці - наказ № 36 § 2 від 22.11.1997.

Крім того, за змістом акта перевірки документів від 27.03.2024 №1700-1102-1/1817 (а.с. 153-154), проведеної ГУ ПФУ в Рівненській області для перевірки достовірності відомостей, зазначених в архівній довідці від 02.02.2024 №23-18/04-02/2р, перевіркою встановлено, що в книзі наказів-розпоряджень по особовому складу КСП «Старосільське» за 1997-2000 роки, яка розпочата 15.07.1997 та закінчена 28.03.2000 (пронумеровано та прошнуровано 56 аркушів), всього за 1997 рік видано 46 наказів (розпоряджень), останнє розпорядження № 46 від 31.12.1997. В даній книзі на аркуші № 2 міститься наказ по КСП «Старосільське» від 16.08.1997 № 8 наступного змісту: "Прийняти на роботу в КСП «Старосільське» (поновити раніше працюючих) в зв`язку з тим, що всі накази згоріли при пожарі 15.07.97 року..." Далі міститься непронумерований список працівників, в якому між рядками іншим почерком і іншим чорнилом дописаний "тракторист ОСОБА_1 17.08.1991 р." (так записано в наказі). В цій же книзі на аркуші № 6 міститься розпорядження по КСП «Старосільське» від 22.11.1997 № 36, в яке між § 1 та § 2 (2 виправлено на 3) іншим почерком та іншим чорнилом дописаний § 2 наступного змісту: " ОСОБА_1 звільнити з роботи в зв`язку скороченням штату чисельності робітників з 27.10.1997 року." Підстава, на основі якої зроблено запис, не вказана, хоч в § 1 та § 2 (2 виправлено на 3) даного розпорядження по інших працівниках підстава зазначена. Крім того, наказ на звільнення № 93 від 27.10.1997, записаний в трудовій книжці № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в книзі наказів-розпоряджень по особовому складу КСП «Старосільське» за 1997 рік відсутній: всього за 1997 рік видано 46 наказів (розпоряджень), останнє розпорядження № 46 від 31.12.1997. Висновок: по наданих на перевірку документах підтвердити відомості про періоди роботи, зазначені в архівній довідці від 02.02.2024 № 23-18/04-02/2, виданій на ім`я ОСОБА_1 , не вбачається можливим, оскільки накази (розпорядження) по КСП «Старосільське», які вказані в вищезазначеній довідці, містять видимі ознаки виправлень та дописувань, що суперечить вимогам до ведення облікових регістрів та бухгалтерських документів, а наказ на звільнення № 93 від 27.10.1997, записаний в трудовій книжці № НОМЕР_2 , в книзі наказів-розпоряджень по особовому складу КСП «Старосільське» за 1997 рік відсутній, при цьому всього за 1997 рік видано 46 наказів (розпоряджень), останнє розпорядження № 46 від 31.12.1997.

Враховуючи викладене, записи №1 та №2 трудової книжки серії НОМЕР_2 , а також відомості архівної довідки від 02.02.2024 № 23-18/04-02/2 не підтверджують період роботи позивача з 17.08.1991 по 27.10.1997 для визначення стажу роботи за цей період.

За наведеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача-2 щодо незарахування до страхового стажу позивача такого періоду його роботи.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду (12.02.2024) у позивача відсутній необхідний страховий стаж 25 років, то він не набув права на призначення пенсії за віком у віці 54 роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Враховуючи вимоги Законів №796-XII, №1058-ІV та наявності у позивача страхового стажу 21 рік 2 місяці 25 днів, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років за документами, наданими до заяви про її призначення від 12.02.2024, позивач за наявності страхового стажу від 24 до 34 років набуває в 57 років (ч. 2 ст. 26 Закону №1058-ІV), а за наявності такого стажу від 15 до 25 років в 59 років (ч. 3 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Таким чином, суд доходить переконання, що відповідач-2 відмовив позивачу в призначенні пенсії з підстав відсутності у нього необхідного страхового стажу правомірно.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, Одеська обл., 65012. ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385)

Повний текст рішення складений 22 січня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко