Справа № 580/281/25
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 січня 2025 року справа № 580/281/25

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Янківська В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

10 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн за час перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди з 14.04.2024 по 23.04.2024 та з 23.04.2024 по 03.05.2024, з 06.05.2024 по 14.05.2024;

2) зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100000,00 грн час перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди з 14.04.2024 по 23.04.2024 та з 23.04.2024 по 03.05.2024, з 06.05.2024 по 14.05.2024.

15.01.2025 ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Янківської В.П. дана позовна заява залишена без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду. Позивачу необхідно було надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску строку

На усунення недоліків позовної заяви представником позивача подано до суду заяву на усунення недоліків, в якій зазначив, що позивач звертався до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати додаткової грошової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення. На рапорт позивач не отримав офіційної відповіді від відповідачів, зокрема, про відмову у здійсненні зазначеної виплати. У зв`язку з цим він не був поінформований про порушення своїх прав і станом на сьогодні офіційно не повідомлений про те, що така виплата йому не буде здійснена. 09 жовтня 2024 року адвокатом Бардуком М.В. було надіслано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 , з метою отримання інформації про причини невиплати Позивачу додаткової винагороди. В грудні 2024 року засобами поштового зв`язку адвокатом Бардуком М.В. була отримана відповідь від ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , в якій він повідомив що найближчим часом буде здійснений відповідний підрахунок та подальша виплата Позивачу додаткової винагороди із розрахунку 100 тис. грн в місяць, пропорційно часу його перебування на лікуванні після отриманого поранення. Однак на момент подачі позовної заяви виплата так і не була здійснена, усно Позивачу було повідомлено, що кошти не будуть виплачені. Крім того, довгий час позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що зокрема підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10659 від 03.05.2024 року КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1861Л від 14.05.2024 року КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради» (виписки наявні в матеріалах справи). З 06 червня 2024 року по 24 червня 2024 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин» із заключним діагнозом: Багатовузловий зоб. 20 червня 2024 року в хірургічному відділені ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин» Позивачу була виконана операція: Тиреоїдектомія, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2468 ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин». 25 червня 2024 року відносно Позивача було проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ «ГВКГ», про що було складено довідку ВЛК №15739 від 26.06.2024 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) : Z54.0. Стан після операції (20.06.2024 року) тиреоїдектомії з приводу багатовузлового зобу. Захворювання. ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Розглянувши дану заяву суддя зазначає таке.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що вказана стаття не містить норми, яка б встановлювала строк звернення до суду з позовом щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення або його окремих складових) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом із тим, така норма містилася в статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2023 року), яку і слід було застосовувати в частині строку звернення до суду з позовом щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22.

Так, частинами першою та другою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2023 року) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Разом із тим, Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Водночас Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX Кодекс законів України про працю доповнено главою XIX такого змісту: "1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, розпочався з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Тож встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду був продовжений пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідачів здійснити нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100000,00 грн час перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я за періоди з 14.04.2024 по 23.04.2024 та з 23.04.2024 по 03.05.2024, з 06.05.2024 по 14.05.2024. В свою чергу, відповідно до штампу Черкаського окружного адміністративного суду вказана позовна заява надійшла до суду 10.01.2025, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Про порушення свого права на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди, розмір якої є суттєвим, позивач мав довідатись після не виплати йому таких виплат за спірний період.

Суддя зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду, які викладені в клопотанні про поновлення строку та характер таких обставин, а також їх тривалість, не можна вважати поважними та такими, що перешкоджали б позивачу своєчасному зверненню до суду самостійно або через свого представника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 805/1985/18-а.

Суддя звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Непоінформованість позивача про порушення своїх прав через байдуже ставлення до них або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, суддя дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

У силу частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, позовну заяву належить повернути позивачеві.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА