Справа № 380/19458/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 рокусправа № 380/19458/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 03.07.2024 року № 56 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 02.02.1983 по 27.10.1989 відповідно до записів трудової книжки від 01.08.1977 серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В обгрунтування позову зазначив те, що у спірний період (з 02.02.1983 по 27.10.1989) ОСОБА_1 працював в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства в російській федерації, про що роботодавцем здійснено запис у його трудову книжку, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Вказав, що згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають чоловіки та жінки після досягнення 60, 63 або 65 років. Вік виходу на пенсію визначає набутий особою страховий стаж. Повідомив, що 26 червня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем свого проживання із заявою щодо призначення йому пенсії за віком. Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Вказав, що рішенням № 56 від 03.07.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Відмова мотивована відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. Зокрема, до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.02.1983 по 27.10.1989 за записами трудової книжки від 01.08.1977 серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня назва підприємства (потребує уточнення довідкою). З цього приводу позивач вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 19.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі № 380/19458/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 73444 від 02.10.2024), в якому проти позову заперечив. Зазначив, що ОСОБА_1 25.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, який був уповноважений розглянути подану позивачем заяву. Вказав, що за заявою позивача від 25.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення від 03.07.2024 № 56 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Повідомив, що згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. Зазначив, що за розглядом документів електронної пенсійної справи встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 за наявними в електронній пенсійній справі документами складає 09 років 03 місяці 00 днів. Стверджує, що період роботи в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства в російській федерації з 02.02.1983 по 27.10.1989 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в записах трудової книжки відсутня назва підприємства на яке було прийнято ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам Інструкції № 162. Документи, що підтверджують зазначений період роботи ОСОБА_1 не надавались. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 19147ел від 04.10.2024) у якому проти позову заперечив. Вказав, що період роботи позивача в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства з 02.02.1983 по 27.10.1989 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в записах трудової книжки відсутня назва підприємства на яке було прийнято ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам Інструкції. Документи, що підтверджують зазначений період роботи ОСОБА_1 не надавались. Виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до норм частини 3 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 15 років. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Відповідно до записів №№ 8-9 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1977, ОСОБА_1 з 02.02.1983 по 27.10.1989 працював на посаді автослюсаря 3 розряду в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства РСФСР.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 25.06.2024 про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 56 від 03.07.2024 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 15 років. Вказаним рішенням не зараховано до страхового стажу періоду роботи позивача з 02.02.1983 по 27.10.1989, оскільки відсутня назва підприємства (потребує уточнення довідкою). Разом з тим, встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 09 років 03 місяці.

Позивач вважає таке рішення відповідача-1 протиправним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 19 до 29 років. Згідно з частиною 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Позивач досяг пенсійного віку 21.07.2024 (65 років), що підтверджується копією паспорта громадянина України, яку додано позивачем до позовної заяви.

З доказів у справі слідує, що відповідачем зараховано страховий стаж позивача у розмірі 09 років 03 місяці.

Разом з цим, позивачу не зараховано період робот з 02.02.1983 по 27.10.1989, оскільки відсутня назва підприємства.

Відповідачами не оспорюється, що на підтвердження вказаного періоду роботи позивачем подано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1977, де зроблено записи №№ 8-9 про те, що ОСОБА_1 з 02.02.1983 по 27.10.1989 працював на посаді автослюсаря 3 розряду в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства РСФСР (назва підприємства слідує з печатки, яка проставлена на відповідних записах).

Правовідносини подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком, разом з іншими, додаються документи: про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У відповідності до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, доводи відповідача, щодо не зарахування до загального трудового стажу позивача спірного періоду роботи є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що висновки відповідача-1, викладені в оскарженому рішенні про не зарахування періоду роботи позивача з 02.02.1983 по 27.10.1989 є безпідставними, оскільки у трудовій книжці позивача наявний запис про роботу ОСОБА_1 у спірний період в Ішимському механізованому лісгоспі Тюменського управління лісового господарства в російській федерації. У зв`язку з зазначеним, таке рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Ураховуючи наведене, виходячи з того, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження наявного у нього страхового стажу, позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії протягом місячного строку до моменту виповнення йому 65-річного віку (25.06.2024; 21.07.2024 позивачу виповнилося 65 років), мав страховий стаж не менше 15 років (з урахуванням періоду роботи з 02.02.1983 по 27.10.1989), суд дійшов висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком.

При цьому, позивач у позовній заяві не зазначив дати з якої просить призначити йому таку пенсію.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Таким чином, звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України у місячний строк до виповнення 65-річного віку не суперечить положенню абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058. За вказаних обставин пенсію позивачу слід призначити з 22.07.2024.

При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд враховує, що у справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву позивачки про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування рішення відповідача-1 від 03.07.2024 року № 56 про відмову у призначенні пенсії позивачу та зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком з 22.07.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши при цьому до страхового стажу роботи позивача період роботи з 02.02.1983 по 27.10.1989.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На стадії відкриття провадження у цій справі суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі № 380/19458/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії. За подання цього позову позивачу належало сплатити 968,96 грн судового збору. З огляду на норми частини другої статті 133 КАС України, суд стягує з відповідача-1 (оскільки рішення, яким порушено права позивача прийнято саме цим відповідачем) до Державного бюджету України витрати на сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404 Луганська область м. Сєвєродонецьк вул. Шевченка 9; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код за ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 03.07.2024 року № 56 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.07.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши при цьому до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 02.02.1983 по 27.10.1989.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404 Луганська область м. Сєвєродонецьк вул. Шевченка 9; ) до бюджету (рахунок: UA4013951, отримувач: ГУК Львів/Залізничний р-н/22030101, код класифікації доходів бюджету: 22030101, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (ЄДРПОУ): 38008294, найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), відомча ознака: « 84» Окружні адміністративні суди) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур