Справа № 501/4899/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 501/4899/24

Категорія:113020200 Головуючий в 1 інстанції: Пушкарський Д.В.

Час і місце ухвалення: 10:58 год., м. Чорноморськ

Дата складання повного тексту: 02.12.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2024 року у справі за позовом Чорноморського відділу Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року Чорноморський відділ Державної міграційної служби (далі ДМС) України в Одеській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про:

- затримання громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26 травня 2025 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- допущення негайного виконання рішення суду, відповідно вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 26 листопада 2024 року співробітниками Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), та якого було запрошено до Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області. Відповідача затримано відповідно до ч.2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення. В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), зі слів прибув на територію України, легально, в 1997 році, пункт пропуску перетину кордону не пам`ятає, по паспортному документу громадянина Туркменістану для виїзду за кордон на його ім`я, який втратив за невстановлених обставин у 2007 році. Дозволений строк перебування на території України у відповідача, закінчився та він перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні. Чорноморським відділом ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що відповідач, на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

26 листопада 2024 року за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 203 КУпАП, стосовно відповідача також складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від 26 листопада 2024 року відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн. Штраф відповідачем добровільно не сплачено. Враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч.8 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI) примусове повернення до нього не застосовувалося.

Справу розглянуто за правилами визначеними ст. 289 КАС України, у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 29 листопада 2024 року позов Чорноморського відділу ДМС України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, - задоволено.

Затримано громадянина Туркменістану ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26 травня 2025 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Допущено негайне виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про затримання громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26 травня 2025 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, оскільки доказів, які б підтверджували належність ОСОБА_1 до громадянства Туркменістану у матеріалах справи не має;

- апелянт звертає увагу суду на те, що позивач був одружений у травні 1998 року та розірвав шлюб у 2004 році у судовому порядку. Від шлюбу має двох дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27 грудня 2024 року представником позивача, адвокатом Мельник Н.Ю. направлено листа на електронну адресу Ренійського районного суду Одеської області з метою отримання рішення про розірвання шлюбу. На момент подання апеляційної скарги відповіді не отримано;

- апелянт вважає, що прийняття рішення щодо примусового видворення відповідача як іноземця є передчасним, таким що не підтверджується обставинами справи та порушує його права, оскільки відсутні достовірні дані про те, що відповідач є громадянином Туркменістану;

- відповідь посольства Туркменістану від 19 грудня 2024 року на лист ГУ ДМС України в Одеській області від 27 листопада 2024 року свідчить про те, що відповідач не є громадянином Туркменістану. Отже, твердження Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області, що відповідач є громадянином Туркменістану не доведено, та спростовується відповіддю посольства Туркменістан від 19 грудня 2024 року;

- на момент прийняття рішення судом першої інстанції відповідач не перебував ні в статусі іноземця, ні в статусі особи без громадянства, що виключає відповідача з переліку осіб, щодо якій можуть бути застосовані заходи, передбачені ч.1 ст. 289 КАС України, що в своє чергу вказує на відсутність підстав для задоволення позову Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області.

У відзиві ГУ ДМС України в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є вірним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

26 листопада 2024 року співробітниками Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області, виявлено особу, який назвався громадянином Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якого було запрошено до Чорноморського відділу ГУ ДМС в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів прибув на територію України, легально, в 1997 році, пункт пропуску перетину кордону не пам`ятає, по паспортному документу громадянина Туркменістану для виїзду за кордон на його ім`я, який втратив за невстановлених обставин у 2007 році.

26 листопада 2024 року о 12.15 год., відповідача, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії №МОД 000294 відповідно до ч.2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 203 КЗпП, що виразилося у проживанні на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні співробітниками Чорноморського відділу ГУ ДМС України в Одеській області 26 листопада 2024 року відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 011610.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 26 листопада 2024 року серії ПН МОД №011708 ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 грн. за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

26 листопада 2024 року Чорноморським відділом ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення №1 про примусове видворення з України громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 листопада 2024 року Чорноморським відділом ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення про поміщення громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою з`ясування обставин правопорушення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач допустив порушення вимог міграційного законодавства України, будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України не вчинив, документ, що дає право на виїзд з України у відповідача відсутній, то у суду наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, у зв`язку з чим позовні вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців, підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, ч.ч.1, 5 ст. 26, ч.ч.1, 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI).

За приписами ч.1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст. 30 Закону №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 4 ст. 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Таким чином, за наведених правил ст. 289 КАС України, стосовно іноземця, щодо якого поданий позов про його примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання.

Однак, такий захід не застосовується автоматично, а лише за наявності підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, а саме: за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, доведення наявності підстав, передбачених вказаною нормою, покладено на територіальний орган ДМС України, як суб`єкта владних повноважень, яким ініційовано питання щодо затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Як вбачається з матеріалів справи, у громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, за час перебування в Україні, вчиняв будь-які дії щодо легалізації перебування на території України.

Тобто, наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців, підлягають задоволенню.

В ході апеляційного провадження представник ОСОБА_1 ставила під сумнів його Туркменське громадянство.

Колегія суддів, з цього приводу, зазначає, що вказаний сумнів є ще однією підставою для здійснення міграційним органом заходів направлених на ідентифікацію ОСОБА_1 .

20 січня 2025 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з підстав того, що позивач не зареєстрований, як юридична особа, ні як відокремлений підрозділ юридичної особи у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є юридичною особою, а відтак не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності (право- і дієздатності), що, у свою чергу, позбавляє його права на звернення до суду з позовною заявою.

З тих же підстав, 20 січня 2025 року, до П`ятого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 також надійшло клопотання про витребування доказів, а саме Положення про ГУ ДМС України в Одеській області, затвердженого наказом ДМС України від 18 липня 2011 року №28 та наказу ГУ ДМС України в Одеській області про призначення на посаду державного службовця.

Частиною 1 ст. 319 КАС України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що Положення про ГУ ДМС України в Одеській області, затверджене наказом ДМС України від 18 липня 2011 року №28 було надане представником міграційного органу під час розгляду справи 21 січня 2025 року в судовому засіданні. Підстави для сумнівів у адміністративно-процесуальній дієздатності позивача Чорноморського відділу ДМС України в Одеській області та його представника у суді першої інстанції Рязанова Д.Ю. відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів не вбачає підстав для залишення без розгляду позову Чорноморського відділу ДМС України в Одеській області про затримання ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову міграційної служби про затримання ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 26 травня 2025 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.