Справа № 200/4692/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

24 січня 2025 року Справа №200/4692/24

Донецький окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Шинкарьової І.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач) у якій позивач просить суд визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо реалізації права позивача на пенсійне забезпечення; визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.05.2021 № 37 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Ухвалою суду від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/4692/24. Вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи. Крім того вирішено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів. Також витребувано певні докази у відповідача.

Приписами ч. 13 ст. 171 КАС України встановлено, що суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою суду від 13.09.2024 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку від 25.07.2024 та відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду з даним позовом. Позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

20.09.2024 від позивача, на адресу суду, було надано заяву про поновлення процесуального строку у якій позивач вказує, що її позовні вимоги підлягають розгляду в межах шестимісячного строку. Вказує, що у позивача не має інших поважних причин, крім зазначених. Просить суд з власної ініціативи виправити описки, помилки, допущені в ухвалі від 13.09.2024 щодо не зазначення, що без руху залишено позовну заяву в частині розгляду вимог за межами шестимісячного строку, тобто з 11.02.2021 до 08.01.2024.

Ухвалою суду від 23.09.2024 детально досліджено заяву позивача від 20.09.2024 та вирішено процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024, у справі № 200/4692/24 - продовжити на 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та роз`яснено, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ч. 15 ст. 171 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2024 позовну заяву залишено без розгляду відповідно до ч. 15 ст. 171 КАС України.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 200/4692/24 задоволено частково. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 200/4692/24 скасовано. Справу № 200/4692/24 направлено для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

У своїй постанові від 23.12.2024 Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що реалізація позивачем права на пенсійне забезпечення може бути захищена судом за наявності для цього правових підстав в рамках строку звернення до суду, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст.122 КАС України, оскільки право на пенсію за віком виникає незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, та не втрачається у разі завершення строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Вказано, що заявлені позивачем 09.07.2024 позовні вимоги можуть бути захищені судом за наявності для цього підстав з 08.01.2024 - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст.122 КАС України, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення без розгляду всіх позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому суд враховує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі № 340/4151/24 поновлено порушене право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 27.02.2024, тобто з більш пізньої дати, ніж мала право позивач за наявності для цього підстав.

Таким чином, з урахуванням висновків постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2024, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку повинна була дізнатися слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023 у справі № 990/139/23.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Предметом позову у цій справі є дії і рішення відповідача пов`язані із реалізацією позивачем її права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-р/2020, які вчинені (прийняті) у травні 2021 року, проте з позовною заявою позивач звернулася до суду тільки 09.07.2024.

У постанові від 23.12.2024 Перший апеляційний адміністративний суд зазначив, що колегія суддів погоджуються із висновком суду першої інстанції, що позивач пропустила строк звернення до суду, встановлений ст.122 КАС України стосовно дій та рішення відповідача, пов`язаних із реалізацією позивачкою її права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-р/2020, які вчинені (прийняті) у травні 2021 року, та не обґрунтувала належними доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, які пов`язані з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

При цьому у постанові вказано, що позивачем не наведено конкретних обставин (об`єктивних факторів), які перешкоджали їй вчасно звернутися за захистом порушеного права до адміністративного суду із відповідною позовною заявою.

Таким чином, позивач могла дізнатися про порушення своїх прав з часу прийняття спірного рішення відповідачем, однак, з цією позовною заявою звернулася лише 09.07.2024, тобто з пропуском 6-ти місячного строку звернення до суду.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові від 23.12.2024 про те, що заявлені позивачем 09.07.2024 позовні вимоги можуть бути захищені судом за наявності для цього підстав з 08.01.2024 - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст. 122 КАС України.

У позовній заяві, та заяві на усунення її недоліків, позивач не довів той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права в межах шестимісячного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду до 08.01.2024 відсутні.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст. 123 КАС України.

Приписами ч.3 та 4 ст.123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, позовну заяву в частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, за період з 11.02.2021 по 08.01.2024 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимогами щодо зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, за період з 11.02.2021 по 08.01.2024.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 за період з 11.02.2021 по 08.01.2024 - залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.01.2025.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені ст. 256, 295 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.В. Шинкарьова