Справа № 580/6056/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року справа № 580/6056/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Паламаря П.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Трегулова Б.Л.,

представник позивача Колесника Д.В.(за ордером),

представника відповідача Некоз А.В. (за посадою),

розглянувши у порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ Експоліспром (20801, м. Кам`янка, вул. Декабристів, 143) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення №3005/23-00-07-05-01 від 06.04.2023.

17.07.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

04.12.2024 поновлено провадження у справі, зупиненого на підставі ухвали суду від 30.08.2024.

04.12.2024 закрито підготовче провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управлінням ДПС у Черкаській області помилково вважає про завищення позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 1318816 грн за податковий період - грудень 2022 року. Вказано, що зменшення товариству від`ємного значення за вказаний період здійснено контролюючим органом за рахунок збільшення податкових зобов`язань в сумі 654270 грн. та зменшення податного кредиту в сумі 664546 грн., в наслідок оподаткування 20% ставкою податку кредитового обороту по рахунку 23 «Виробництво» за період грудня місяця 2022 року. В свою чергу зменшення суми податкового кредиту на цей розмір, здійснено за рахунок зменшення суми від`ємного значення податку за період, який платник податку зарахував з минулого податкового періоду - листопад 2022 року. Тобто, завищення позивачем податкового кредиту за грудень 2022 року відбулось за рахунок завищення від`ємного значення податку, яку позивач зарахував із минулого податкового періоду у звітний. Зменшення суми від`ємного значення минулого податкового періоду, яким є листопад місяць, здійснено контролюючим органом на підставі податкового рішення №1724/23-00-07-05-01 від 01.03.2023. В чергове зазначено, що контролюючий орган задвоює одні податкові повідомлення-рішення іншими - додатковими рішеннями влючивши у спірне податкове повідомлення рішення, податкове повідомлення рішення №1724/23-00-07-05-01 від 01.03.2023.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, з підстав викладених у письмовому відзиві, в якому зазначив, що за наслідками перевірки діяльності позивача виявлено факт порушення позивачем вимог Податкового кодексу України щодо завищення ним від`ємного значення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Результати перевірки оформлені актом від 10.03.2023 №2294/23-00-07-05-01/43111782.

Згідно висновку перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету вимог ст. 2, 6 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, абз. в) п. 200.4 ст.200 розд. V Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного податкового періоду на суму 1318816 грн.

На підставі висновку акту перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення №3005/23-00-07-05-01 від 06.04.2023, яким зменшено позивачу суму від`ємного значення з ПДВ в розмірі 1318816грн.

Згідно деталізованого розрахунку ППР №3005/23-00-07-05-01 від 06.04.2023 сума зменшення від`ємного значення з ПДВ включає:

-листопад 2022 року 664546грн., з яких 19916грн. ППР №874/23-00-07-05-01, а також 644930 грн. ППР №1724/23-00-07-05-01.

-грудень 2022 року 654270грн., згідно акту перевірки від 10.03.2023 №2294/23-00-07-05-01/43111782.

Не погоджуючись з вчиненими діями, позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 у справі №580/2110/23, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024, скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України від 01 березня 2023 року №1724/23-00-07-05-01 в частині зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість за податковий період листопад 2022 року товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром на суму 19616грн. В решті позовних вимог відмовлено, зокрема щодо скасування податкового повідомлення-рішення №874/23-00-07-05-01 від 02.02.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, в даній справі предметом спору є ППР №3005/23-00-07-05-01 від 06.04.2023 в частині визначення суми від`ємного значення з ПДВ за грудень 2022 року в розмірі 654270грн., згідно акту перевірки від 10.03.2023 №2294/23-00-07-05-01/43111782.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд зазначає таке.

ТОВ «Експоліспром» в бухгалтерському обліку відображено списання лісоматеріалів на виробництво (Кт рах. 201, Дт 23 рах.) на загальну суму 3331510,92 грн., та виготовлено готову продукцію (Кт рах. 23) на загальну суму 3271352,2 грн.

Товариством не надано до перевірки інформацію щодо встановлених та затверджених норм витрат на виготовлення кожного виду продукції, виробничих звітів (норм виробництва в яких зазначається фактичний вихід лісопродукції після технологічних процесів сушки деревини, розпиловки та інших), кількість відходів (стружки, брусків та ін) за звітний місяць, документів, які містять інформацію щодо фактичних розмірів елементів виготовленої продукції ТОВ «Експоліспром» у період з 01.12.2022 по 31.12.2022 року на загальну суму 3271352,2 грн. (3271352,2 *20%= 654270,44грн.).

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 розділу 1 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

Отже, придбання товарів (робіт, послуг) передбачає наявність мети їх використання в господарській діяльності платника податків. Така мета є необхідною умовою для формування витрат та/або податкового кредиту платником податків.

Крім того, всі витрати мають бути здійсненими в межах господарської діяльності платника податків.

Витрати на придбання активів, здійснені без мети їх використання у господарській діяльності або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника податків, не дають право на відповідні врахування цих витрат у податковому обліку.

В свою чергу, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) - та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту п.п. 14.1.23 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Платник податків не повинен будувати свою господарську діяльність таким чином, аби заплатити найбільше податків у результаті господарської діяльності. Проте в будь-якому разі економічний ефект не повинен полягати виключно у зменшенні податкового навантаження на хоча би одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника податків та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; 6) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються підтвердженими зазначеними цим відповідальність відповідно до закону. пунктом документами, платник податку не несе відповідальність відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону №996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Перевіркою встановлено, що при розрахунку показника рядка 19 Декларації за грудень 2022 року (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 654270 грн. за рахунок заниження показника у рядку 4.1 (колонка Б)) Декларації за грудень 2022 року на суму 654270 грн. всупереч абз. г) п.198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 розд. V ПК України.

Також встановлено, що при розрахунку показника 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) за грудень 2022 року встановлено її завищення на суму 664546 грн, за результатами перевірки ТОВ «Експоліспром», акт перевірки від 31.01.2023 №959/23-00-07-05-01/43111782 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Експоліспром» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

Враховуючи те, що ТОВ «Експоліспром» не надано до перевірки документи, які містять інформацію щодо фактичних розмірів елементів виготовленої продукції ТОВ «Експоліспром» у період з 01.11.2022 по 31.12.2022 року, перевіркою не можливо документально підтвердити списання лісоматеріалів на виготовлення продукції ТОВ «Експоліспром».

Отже, суд погоджується з висновками акта перевірки, що придбання товарів (робіт, послуг) передбачає наявність мети їх використання в господарській діяльності платника податків. Така мета є необхідною умовою для формування витрат та/або податкового кредиту платником податків.

При цьому, як під час перевірки, так і до суду не надані в повному обсязі первинні документи за грудень 2022 року.

Відповідно абз. г) п.198.5 ст. 198 розд. V ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до липня 2015 року, у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-І зі змінами та доповненнями)».

Пунктом 14.1.36 ст. 14, п. 198.5 статті 198 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документами, що підтверджують отримання послуг, є акти приймання-передачі послуг, інші документи, що підтверджують надання (отримання) послуг, звіти про надані послуги тощо. Такі документи безумовно повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону №996, а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформления, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції.

Розділ акта приймання-передачі послуг, у якому викладено суть господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання послуг.

Крім того, в актах виконаних робіт має бути конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, в чому виражено їх результат.

Звіти про надані послуги мають містити відомості про проведення певних досліджень результати наданих послуг та досліджень, відповідні рекомендації замовнику послуг, а також документи, що підтверджують економічний ефект від таких послуг збільшення обсягів продажу, розміру доходу, попиту на той чи інший товар тощо.

Тобто для врахування витрат на такі послуги у бухгалтерському та податковому обліку необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та належне документальне підтвердження проведення таких операцій. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення зазначених операцій, враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг.

Враховуючи, що позивачем не надано письмових доказів на підтвердження господарської операції, суд дійшов висновку, що позивач в порушення п. 198.1, п. 198.2, п.198.3. 198.6 ст. 198 ПК України завищив податковий кредит в декларації з ПДВ за грудень 2022 року, за виключенням суми визначеної у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 у справі №580/2110/23 - 19616грн.

Щодо тверджень позивача, що контролюючий орган неправомірно зменшив від`ємне значення з податку на додану вартість, яке виникло в минулих податкових періодах, які за наказом не підлягали перевірці, вважаємо такі доводи необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до Розділу V наказу міністерства фінансів України «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21 у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

Оскільки позивач не надав до суду документів, які підтверджують вартість використаних при виготовленні готової продукції лісоматеріалів, суд дійшов висновку, що доводи відповідача, викладені у акті перевірки щодо завищення податкових зобов`язань позивачем не спростовані, а тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Стосовно інших доводів позивача, то вони не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа №802/2236/17-а).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області №3005/23-00-07-05-01 від 06.04.2023 в частині зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість за податковий період листопад 2022 року товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром на суму 19616 (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю Експоліспром (2) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2025