Справа № 320/3955/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року №320/3955/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу паспорта громадянина України;

- зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що він є бездомною особою та є громадянином України в розумінні Закону України «Про громадянство України», проте паспорт громадянина України у позивача відсутній. Як вказує позивач 14.09.2022 він звернувся письмово до відповідача із заявою про видачу паспорта, до якої було долучено перелік документів які підтверджують, що позивач є громадянином України. Проте відповідач, на думку позивача, протиправно відмовив у оформленні та видачі паспорта громадянина України.

Позивач зазначає, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавче визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта законодавством не передбачено.

Позивач, з посиланням на Закон України «Про громадянство України» вказує, є громадянином України, проте в нього відсутній документ який підтверджує його громадянство, а саме паспорт громадянина України, а відмова у його видачі є незаконною.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що на виконання вимог п. 63 Порядку № 302 позивачу було запропоноване пройти процедури встановлення особи, проте умови, необхідні для проведення процедури встановлення особи передбачені п. 43 Порядку № 302 позивачем не були виконані, письмова звернення із зазначенням родичів, сусідів, яких можна залучити для опитування, позивачем не було надано.

Також відповідач вказує, що лист ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області № 8027.17-219/8027.1-22 від 08.02.2022, який наданий у відповідь на заяву позивача, не є по суті рішенням про відмову позивачу у прийнятті заяви про набуття громадянства України та видачу паспорта громадянина України, а є лише листом відповіддю на його заяву та містить посилання на діюче законодавство України, яке передбачає оформлення і видачу паспорта громадянина України. Тобто вказаний лист не є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Крім того, відповідач повідомляє, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа № 755/1121/23 за заявою позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме останній просить суд встановити його особу та встановити факт його постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до посвідчення № 3337 від 02.02.2021 ОСОБА_1 взятий на облік як бездомна особа.

Згідно довідок № 051/034-15 від 19.0.2021 та № 051/034-61 від 26.01.2022 позивач перебуває на обліку Центру обліку бездомних осіб Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Відповідно до довідки Божковської виправної колонії № 16 №15/07/13 від 03.06.2022 позивач з 13.11.1996 по 13.11.1998 відбував покарання за вироком Золотнінського районного суду Черкаської області.

Згідно листа Смілянського дитячого будинку-інтернату № 1005 від 29.10.2021 позивач був вихованцем вказаної установи в період з 1998 року по 22.05.1992 рік. Свідоцтво про народження та військовий квиток отримав батько - ОСОБА_2 . Інші документи позивача в особовій справі відсутні.

20.01.2022 позивачем була подана заява до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про втрату паспорта.

Рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 08.02.2022 позивачу відмовлено у видачі паспорта громадянина України. Рішення обґрунтовано тим, що позивач в порушення п.41 та 61 Постанови КМ України № 302 від 25.03.2015, для процедури встановлення особи не залучив свідків або родичів. З метою ідентифікації особи позивача, відповідачем були надіслані запити до ГУ ДМС України та УДМС України в областях № 8027.17/264-22 від 21.01.2022. Жоден територіальний орган ДМС України не підтвердив факт документування гр. ОСОБА_1 паспортом громадянина України та не підтвердив місця реєстрації або зняття з реєстрації.

Як зазначає позивач в позовній заяві 14.09.2022 він звернувся письмово до відповідача із заявою про видачу паспорта громадянина України. До позовної заяви вказаної заяви позивачем не додано.

Листом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 17.11.2022 № Я-55/6-8027/22-8027.17/53-22, у відповідь на звернення позивача, що надійшло 24.10.2022, звернення позивача залишено без задоволення.

У вказаному листі було зазначено, що 03.02.2021 позивач вже звертався до відповідача з питанням щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974р. Процедура встановлення особи не проводилась. Позивач не залучав свідків або родичів (лист запрошення №8027.17-503/8027.1-21 від 17.02.2021). 10.03.2021 позивачу було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 10.03.2021. Також позивач 20.01.2022 повторно звернувся до відповідача з питанням щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974р. В результаті проведення процедури встановлення особи позивач повторно не залучив свідків або родичів. Процедура встановлення особи не проводилася. Позивачу 08.02.2022 повторно було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України (№ НОМЕР_2 від 08.02.2022). Рішення про відмову позивач отримав під особистий підпис 22.04.2022.

За наведених обставин відповідач у листі від 17.11.2022 № Я-55/6-8027/22-8027.17/53-22 зазначив, що звернення позивача, що надійшло 24.10.2022, залишається без задоволення.

Позивач не погоджується саме з відмовою відповідача у видачі паспорта України викладеною у листі від 17.11.2022 № Я-55/6-8027/22-8027.17/53-22 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (Закон №2235-ІІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

За змістом частини першої статті 8 Закону №2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 215/2001).

Згідно з пунктом 1 Порядку №215/2001 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №215/2001 встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:

осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України;

осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Відповідно до пункту 8 Порядку №215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно п. 9 Порядку №215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 24 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За правилами пункту 25 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, визначено, що державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначений законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі - Порядок № 302).

Пунктами 38-40 Порядку № 302 визначено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок № 456).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Тимчасового порядку № 456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає:

1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;

2) рішення суду;

3) заяву;

4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);

6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

У разі оформлення паспорта замість втраченого/викраденого, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив свою діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи. Для оформлення паспорта замість втраченого/ викраденого, рішення суду не подається, якщо паспорт, який було втрачено/викрадено оформлювався на підставі рішення суду.

Згідно з п. 6 розділу VI Тимчасового порядку № 456 у разі якщо картотеки заяв про видачу паспорта, який було втрачено/викрадено, територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація у наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до розділу VIII цього Тимчасового порядку.

Відповідно до розділу VIII Тимчасового порядку № 456 якщо в результаті перевірок за заявою про втрату/викрадення / обмін у зв`язку із непридатністю паспорта згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу IV цього Тимчасового порядку не буде ідентифіковано особу, проводиться процедура встановлення особи.

Процедура встановлення особи проводиться в обов`язковому порядку для осіб, які вперше отримують паспорт після досягнення 18-річного віку.

Особі пропонується надати наявні документи, у тому числі з фотозображеннями.

За відсутності документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, дані про яких зазначаються заявником в окремому зверненні довільної форми. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою згідно з додатком 14 до цього Тимчасового порядку.

Ураховуючи обставини документування кожної конкретної особи, під час проведення процедури встановлення особи здійснюється перевірка за даними відомчої інформаційної системи ДМС та засобами поштового або фельд`єгерського зв`язку надсилаються запити до органів державної влади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, позивач (заявник) неодноразово звертався до відповідача з заявами та листами про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого.

Проте позивачем до жодного з звернень не було додано необхідний перелік документів, про що відповідач повідомляв позивача.

Крім того, на виконання вимог п. 63 Порядку № 302 відповідач повідомляв позивача про необхідність встановлення (ідентифікації) особи та перевірки факту належності до громадянства України.

Проте позивачем було проігноровано вказані вимоги щодо ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України, зокрема позивачем не було надано письмове звернення із зазначенням родичів, сусідів, яких можна залучити до опитування.

Також з матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог п.п. 41, 49, 51, 55 Порядку № 302 відповідачем було направлено запити керівникам територіальних підрозділів ДМС України в областях щодо перевірки за всіма наявними обліками позивача.

Згідно отриманих відповідей інших територіальних підрозділів ДМС України в областях, ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області позивач паспортом громадянина України не документувався.

Крайнім листом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 17.11.2022 № Я-55/6-8027/22-8027.17/53-22, у відповідь на звернення позивача, що надійшло 24.10.2022, звернення позивача залишено без задоволення. У вказаному листі відповідачем детально наведені доводи позивачу щодо підстав такого рішення.

Матеріалами справи підтверджується викладені відповідачем у листі від 17.11.2022 обставини. Позивачем протилежного не доведено.

Таким чином, у зв`язку з неподанням позивачем необхідних для видачі паспорту документів, не проведення встановлення (ідентифікації) особи позивача та перевірки факту належності до громадянства України саме з вини позивача, а саме ухилення позивача від вказаних дій, відповідач обґрунтовано та правомірно відмовив позивачу у видачі паспорта громадянина України.

Суд вважає необгрутованим посилання відповідача на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26.09.2023 у справі № 755/1121/23, оскільки вказане рішення суду було прийнято після виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими статті 90 КАС України перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.