Справа № 754/14237/24
Суддя: Саламон О. Б.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/16/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 876 про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.09.2024 № 876 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 23.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 876 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. У відповідності до постанови позивач не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений в повістці від 08.08.2024, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 21.09.2024 близько 11 год. його зупинили працівники поліції, яким позивач пред`явив паспорт та застосунок Резерв+. В подальшому, працівники поліції повідомили про те, що позивач перебуває в розшуку і згодом з працівниками ТЦК та СП доставили його, позивача, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де повідомили про те, що останній мав прибути за повісткою від 08.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що повістки не отримував, а отже не був повідомлений. Представником ТЦК, котрий не представився, було запропоновано написати пояснення та визнати факт вручення повістки, розкаятись та бути готовим нести відповідальність. Також позивачу пояснили, що у випадку відмови від написання пояснень, його не випустять з приміщення та винесуть постанову про стягнення штрафу у розмірі 25 500 грн. Зокрема позивачу не було роз`яснено прав та обов`язків, ст. 63 Конституції України, а також не роз`яснено право скористатись правовою допомогою. Отже, позивач був вимушений підкоритись та дати покази відносно себе, які не відповідають дійсності, будучу при цьому в пригніченому стані та страху потрапити в слідчий ізолятор. З поміж іншого зазначив, що відчував спрагу, перебуваючи до 18 год. в приміщенні ТЦК та СП, а відтак був вимушений зазначити в поясненнях недостовірні дані відносно себе. Оскаржувану постанову № 876 за неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає незаконною, вчиненою під психологічним тиском в незаконний спосіб, а отже вимушений звернутись до суду з адміністративним позовом про скасування зазначеної постанови.

14 жовтня 2024 року ухвалою суду постановлено адміністративний позов залишити без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160, 161 КАС України.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б. від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Від представника відповідача - ОСОБА_6 надійшов до суду відзив, в якому зазначено, що 08.08.2024 позивачу представниками відповідача вручалася повістка про виклик. Оскільки і в подальшому позивач не прибув, відповідачем в порядку ст. 259 КУпАП 13.09.2024 було направлено до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві звернення № 10088 щодо доставлення громадян, в тому числі позивача, як осіб, які вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст.210, 210-1 КУпАП. 21.09.2024 позивач поліцейськими був доставлений до відповідача. В цей же день відносно позивача був складений протокол № 876 про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Другий примірник протоколу позивач отримав, про що свідчить його підпис в протоколі. Позивачем при складанні протоколу були надані письмові пояснення, згідно яких позивач не прибув до відповідача, оскільки його «не відпустили з роботи. Свою провину у вчиненому правопорушенні визнаю, щиро розкаююсь. Готовий нести відповідальність». 23 вересня 2024 начальником відповідача відносно позивача винесена постанова № 876, у відповідності до якої позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., яку позивач отримав власноруч 23.09.2024. При складанні протоколу позивачу було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, повідомлено про дату і час розгляду справи, вручено примірник складеного протоколу, що підтверджується власноручним підписом позивача. З поміж іншого відповідач акцентує увагу суду на тому, що позивачем пропущений строк на оскарження постанови, оскільки оскаржувану постанову позивач отримав 23.09.2024 наручно, а відтак строк на оскарження постанови закінчився 03.10.2024, тому суд повинен залишити позовну заяву без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Відповідно до ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Судом встановлено, що 23.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 876 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

У відповідності до постанови, обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння ОСОБА_1 , який у власноруч написаних поясненнях повністю визнав свою провину, розкаявся та виявив готовність нести відповідальність.

Вбачається також, що ОСОБА_1 постанову отримав власноруч 23.09.2024.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 09.08.2024 ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк та місце зазначені в повістці, тим самим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 від 21.09.2024, у відповідності з якими останній не з`явився 09.08.2024 за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, отриманій 08.08.2024 у зв`язку з наступним: «Не відпустили з роботи. Свою провину у вчиненому правопорушенні визнаю, щиро розкаююсь. Готовий нести відповідальність».

Також факт відмови від отримання повістки від 08.08.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 09.08.2024 о 08-30 год. підтверджується копією розписки із вказівкою «відмова».

Згідно з Актом про відмову від підпису повістки від 08.08.2024, підписаним у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомлено про обов`язок з`явитись 09.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому останній відмовився підписувати повістку.

Відповідачем в порядку ст. 259 КУпАП України 13.09.2024 було направлено до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві звернення № 10088 щодо доставлення громадян, в тому числі ОСОБА_1 , як осіб, що вчинили адміністративні правопорушення за ст.ст. 210,210-1 КУпАП України.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги позову посилається, зокрема на те, що надані 23.09.2024 пояснення ним були вчинені піж психологічним тиском, при цьому надавав пояснення в пригніченому стані та відчував страх потрапити в слідчий ізолятор, не знаходять свого підтвердження. Всупереч вказаному, позивач не надає жодних доказів тому, що ОСОБА_1 під тиском та не зі своєї волі визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинене в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку 09.08.2024 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КупАП України, накладено адміністративне стягненя у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Абзацами 19-21 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

-перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

-смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

23.09.2024 позивачем було надано пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими останній не з"явився 09.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за викликом по повістці, отриманій 08.08.2024 у зв`язку з тим, що останнього «не відпустили з роботи. Свою провину у вчиненні правопорушення визнаю, щиро розкаюючьт. Гоотовий нести відповідальність». Водночас позивачем не було заявлено клопотань про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатись правничою допомогою.

Твердження позивача щодо вчинення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 психологічного тиску та примусу до визнання провини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження твердження позивачем не надано.

Також відсутні докази, що підтверджували б про поважність причин неявки позивача 09.08.2024 до відповідача, а також доказів того, що позивач повідомив відповідача про причини неявки. При цьому, матеріали справи містять копію акту про відмову від підпису повістки від 08.08.2024, підписаного у присутності свідків, про те, що ОСОБА_1 повідомлено про обов`язок з`явитись 09.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому останній відмовився підписувати повістку.

За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Частиною першою статті 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідачем у відзиві акцентується увага на тому, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови, а відтак варто зазначити про те, що ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення № 876 23.09.2024, що підтверджується власноручним підписом позивача. При цьому, 03.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом про скасування зазначеної постанови, а отже в межах десятиденного строку, тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що постанова № 876 по справі про адміністративне правопорушення від 23.09.2024 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 19,62 Конституції України, ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст. 210-1 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 876 про накладення адміністративного стягнення- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст складено 22.01.2025

Суддя О.Б. Саламон