Справа № 120/4134/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 р. Справа № 120/4134/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь - рішеннь

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана його представником адвокатом Виростком А.В., до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач), за змістом якої позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.10.2023 № 0-0250-UA0060589 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 83 157 грн., та податкове повідомлення-рішення від 20.10.2023 №0-0250-UA0060589 про визначення суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 60 003, 55 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що у податкового органу були відсутні правові підстави для винесення у 2023 році податкових повідомлень-рішень за податковий звітний період 2020-2021 років, оскільки закон покладає на контролюючий орган позитивний обов`язок здійснити до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), надіслання (вручення) платнику податків відповідних рішень.

Відтак, на переконання позивача, оскільки оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті із порушенням строку, встановленого для їх прийняття, тому є протиправними.

Ухвалою від 08.04.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

24.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було проведено із застосуванням ставок податку у відповідності до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, встановлених відповідно до рішення органу місцевого самоврядування. Відповідач зауважує, що згідно з підпунктом 69.9 підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, тимчасово до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків встановлених цим підпунктом.

Таким чином як стверджує відповідач, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення такого строку давності з 18 березня 2020 року по 31 липня 2023 року (включно). Тому, на думку відповідача, контролюючий орган при прийняття та направленні позивачу податкових повідомлень-рішень діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що за інформаційними базами ГУ ДПС у Вінницькій області у власності фізичної особи ОСОБА_1 знаходиться об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі та споруди загальною площею - 2771,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачу Козятинським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Вінницькій області проведено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо вищевказаного нерухомого майна:

- за 2020 рік, про що винесено податкове повідомлення рішення № 0-0250-UA 0060589 від 20.10.2023 року на суму 60003,55грн.;

- за 2021 рік, про що винесено податкове повідомлення рішення № 0-0250-UA 0060589 від 20.10.2023 року на суму 83157,00 грн.

Як зазначає позивач, вказані податкові повідомлення-рішення отримані ним лише в березні 2024 року разом із супровідним листом ГУ ДПС у Вінницькій області від 20.03.2024 № 11651/6/02-32-24-10-12.

На думку позивача, оскільки за приписами п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове повідомлення-рішення має надсилатися платнику податків контролюючим органом у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), тому винесення відповідачем спірних податкових повідомлень рішень в жовтні 2023 року за податкові періоди 2020 та 2021 роки є неправомірним.

Наведене і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України N 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Згідно положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Порядок обчислення суми податку врегульовано положеннями пункту 266.7 статті 266 ПК України, згідно з яким обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Разом з цим, згідно з пунктом 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУШ-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Крім того, пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом 69.9 підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, тимчасово до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків встановлених цим підпунктом.

Отже, виходячи із діючого законодавчого регулювання суд погоджується з доводами контролюючого органу, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, з урахуванням періоду зупинення такого строку давності з 18 березня 2020 року по 31 липня 2023 року (включно).

Так, матеріалами справи підтверджується, що за позивачем обліковуються у власності нежитлові будівлі площею 2771,9 кв.м. за адресою: Вінницька обл., м. Козятин, вул. Довженко О., буд. 2.

У відповідності до рішень Козятинської міської ради, як органу місцевого самоврядування, якими визначено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачу на належний йому об`єкт нерухомого майна розраховано податок у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування, зокрема 0,50 відсотка за 2020 рік та 0,50 відсотка за 2021 рік.

У зв`язку з чим контролюючим органом були сформовані податкове повідомлення рішення № 0-0250-UA 0060589 від 20.10.2023 на суму - 60003,55 грн. (за 2020 звітний період) та податкове повідомлення рішення № 0-0250-UA 0060589 від 20.10.2023 на суму 83157,00 грн. (за 2021 звітний період).

В даному випадку суд враховує, що в межах цього спору позивач в цілому не оспорює правильність проведених розрахунків податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, як і обставин наявності у нього нерухомого майна, яке є об`єктом оподаткування.

Натомість, основною підставою за якою позивач звернувся до суду з даним позовом є те, що з його позиції оскаржувані податкові повідомлення-рішення в порушення приписів п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України не були сформовані та направлені контролюючим органом у строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим періодом (роком). Тобто, позивач вважає, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік могло бути нараховане до 01 липня 2021 року, а за 2021 рік до 01 липня 2022 року.

Проте такі доводи позивача суд визнає безпідставними з огляду на таке.

Дійсно, згідно процитованої вище норми підпункту 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Разом з тим затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений цією нормою строк оскаржуваних податкових повідомлень-рішень до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), може свідчити лише про процедуру їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, для його скасування.

Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України.

Відтак, сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. Порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, не впливає на його законність.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.02.2018 року по справі N 820/1975/17.

Окрім того, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20 червня 2022 року у справі N 826/15940/18 дійшла висновку, що пропуск податковим органом встановленого строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку або звільнення від його виконання.

Більше того суд враховує, що обставини винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в 2023 році обумовлювались існуючим на той час законодавчим регулюванням перебігу строків згідно підпунктом 69.9 підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Таким чином, проаналізувавши приписи діючого податкового законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд не знаходить підстав вважати, що прийняття ГУ ДПС у Вінницькій області оскаржуваних податкових повідомлень рішень не в строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом, є достатньою правовою підставою для висновку про протиправність таких рішень. Інших обставин, які б вказували на неправомірність нарахування позивачу визначених сум грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачем не доведено та таких судом не встановлено.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлений адміністративний позов безпідставним та таким, в задоволенні якого необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24.01.25.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович