Справа № 360/3265/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 січня 2025 року м. ДніпроСправа № 360/3265/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/3265/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява адвоката Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі, в якій представник позивача просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати у десятиденний строк до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 22.08.2019 в адміністративній справі № 360/3265/19.

Заява обґрунтована тим, що на цей час рішення суду у даній справі не виконано відповідачем.

Ухвалою суду від 15.01.2025 заяву адвоката Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/3265/19 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

20.01.2025 від ГУПФУ в Луганській області до суду надійшла заява, в якій вказано, що на виконання рішення суду у справі № 360/3265/19, в частині негайного виконання рішення у межах виплати пенсії за один місяць, у вересні 2019 року відповідачем нараховано до виплати у жовтні 2019 року пенсію за жовтень 2019 року у сумі 2250 грн. Нараховану пенсію у сумі 2250 грн виплачено 04.10.2019, шляхом зарахування її на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», наявний в електронній пенсійній справі позивача.

Після набрання рішенням суду по справі № 360/3265/19 законної сили у листопаді 2019 року відповідачем позивачу нараховано заборгованість з пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 та з 01.11.2019 по 12.11.2019 у сумі 133650,00 грн. На дату набрання рішенням у справі № 360/3265/19 законної сили механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, визначався постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" та пункту 6 Порядку ведення обліку рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, сума заборгованості за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 та з 01.11.2019 по 12.11.2019 у сумі 133650,00 грн 03.03.2020 включена до реєстру судових рішень за № 50915 (станом на 03.03.2020) (станом на дату подання цих письмових пояснень - № 2348630, відповідно до Порядку № 1165), виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 640/5248/19, із змінами, внесеними згідно з Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду".

Кабінетом Міністрів України 16.12.2020 прийнято постанову № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі - Постанова № 1279), у пункті 3 якої встановлено Пенсійному фонду України до 01.04.2021 провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також Постановою № 1279 затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, від 23.07.2014 № 280 та від 11.05.2017 № 312 відповідні зміни.

Отже, з 01.04.2021 здійснення фінансування виплати пенсії можливо виключно Пенсійним фондом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165), яким визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів) (пункт 2 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Відтак, виділення коштів на виплату стягувачу пенсії минулих періодів за рішенням суду здійснюється з Державного бюджету України на відповідний рік та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Разом із цим, відповідно до постанови Національного Банку України від 28.12.2018 № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» з 05.08.2019 по 31.10.2019 номери банківських рахунків переводили на стандарт IBAN, тобто номера рахунків клієнтів банків в Україні мають містити 29 символів. Остаточний перехід усіх рахунків клієнтів на стандарт IBAN відбувся 13.01.2020 - з цієї дати клієнти можуть проводити розрахунки виключно з використанням рахунків у форматі IBAN.

В пенсійній справі ОСОБА_1 станом на дату ухвалення рішення від 22.08.2019 наявні реквізити рахунку банку № 1801, що не відповідають стандартам IBAN.

Заяви від 13.01.2020 та від 13.07.2020 та картку реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку на ім`я позивача, що надійшли поштою, відповідачем не прийнято та листом повідомлено, що Порядком № 1596 не передбачено надання заяв про виплату пенсії поштою, заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання. Порядком № 1596 передбачено два способи подання заяви про виплату пенсії, а саме: або одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або від установи уповноваженого банку.

До сьогодні заява від 13.01.2020 до відповідача від установи банку не надходила.

17.08.2020 державним виконавцем винесено постанову від 17.08.2020 ВП № 60940875 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн, яку постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 360/3199/20 визнано протиправною та скасовано.

17.10.2023 за вхід. № 4698/8 відповідачем зареєстровано запит ОСОБА_2 від 16.10.2023 № 7910 в інтересах ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду від 22.08.2019 у справі № 360/3265/19, у відповідь на який відповідач листом від 15.11.2023 № 1200-0201-8/22934 повідомив, що проведення подальшого нарахування пенсії ОСОБА_1 унеможливлено за відсутності в його електронній справі реквізитів актуального карткового рахунку відповідно до вимог, визначених постановою правління Національного банку України від 28.12.2018 № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні».

Відповідач додатково повідомляє, що відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 (із змінами. Внесеними згідно з Постановою КМУ № 1079 від 13.09.2024), заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається:

- одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України;

- приймається органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку;

- може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Можливість формування такої заяви передбачено і в особистому електронному кабінеті пенсіонера, зареєстрованого на вебпорталі Пенсійного фонду України, у розділі Щодо пенсійного забезпечення Внесення змін до пенсійної справи.

Також відповідно до п. 17 Порядку № 1596 для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно пройти ідентифікацію у визначений законодавством спосіб, вимога щодо якої передбачена чинним законодавством.

Згідно зі статтею 47-1 Закону № 1058 (Закон доповнено статтею 47-1 згідно із Законом № 3674-ІХ від 25.04.2024) виплата пенсії особам, які тимчасово проживають за межами України, здійснюється на поточні рахунки, відкриті в установах банків, розташованих на території України, за умови проходження особою фізичної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року.

Тому відповідач просив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/3265/19 відмовити в повному обсязі.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю з огляду на таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 у справі № 360/3265/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 листопада 2014 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 листопада 2014 року.

З даних КП «ДСС» встановлено, що позивачем отримано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 листопада 2014 року.

З матеріалів пенсійної справи встановлено, що на виконання рішення суду по справі № 360/3265/19, в частині негайного виконання рішення у межах виплати пенсії за один місяць, у вересні 2019 року відповідачем нараховано до виплати у жовтні 2019 року пенсію за жовтень 2019 року у сумі 2250 грн. Нараховану пенсію у сумі 2250 грн виплачено 04.10.2019, шляхом зарахування її на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», що підтверджується Інформацією щодо виплати заборгованості нарахованої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 по справі 360/3265/19 ОСОБА_1 за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 від 16.01.2025 № 442/04-16.

У листопаді 2019 року відповідачем нараховано позивачу заборгованість з пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 та з 01.11.2019 по 12.11.2019 у сумі 133650,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком.

27.12.2019 на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов виконавчий лист про зобов`язання Управління відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 листопада 2014 року.

27.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60940875.

17 серпня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі № 360/3199/20 визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 17.08.2020 ВП № 60940875.

Представник позивача надіслав на адресу відповідача адвокатський запит від 20.11.2020 щодо ОСОБА_1 , у відповідь на який ГУПФУ в Луганській області листом від 02.12.2020 № 1200-010301-8/26372 повідомило, зокрема, що суми пенсії по проведеному перерахунку за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 та за період з 01.11.2019 по 30.11.2020 обліковано в Управлінні.

Також листом від 15.11.2023 № 1200-0201-8/22934 у відповідь на запит представника відповідача від 16.10.2023 вих. № 7910 відповідач додатково повідомив, що проведення подальшого нарахування пенсії ОСОБА_1 унеможливлено за відсутності в його електронній справі реквізитів актуального карткового рахунку відповідно до вимог, визначених постановою правління Національного банку України від 28.12.2018 № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні».

Розглядаючи по суті подану заяву, суд виходить із такого.

Відповідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норм статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Окрім цього у рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (висновок Верховного Суду, наведений в ухвалі від 01 лютого 2021 року у справі № 9901/226/19).

Поряд із цим, за правилами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Указаною нормою процесуального закону передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, на чому також наголошено й в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі №826/9960/15.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону № 1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2021 року у справі № 826/3235/16.

Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування дає підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:

- рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;

- існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;

- існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:

- загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,

- або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 754/12702/14-а.

Суд зауважує, що з 1 квітня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" (далі - Постанова), якою вносяться зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Постанови закріплено, що Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Постановою також внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, відповідно до якого Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Отже, з 1 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення до відповідальності шляхом накладення штрафів.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що підтверджується судовою практикою, а саме: Верховним Судом у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71834551), від 07.11.2018 року у справі №818/159/18 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77763071), від 07.11.2019 у справі № 560/523/19 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 85450386), від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 88886054) зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Тобто виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Окрім того, суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Механізм погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, визначався Порядком 649.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 змінено пункт 2 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 та визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Однак, скасування Порядку № 649 створило правову невизначеність порядку здійснення виплат, зазначених у пункті 2 постанови КМ України № 649.

Водночас, пунктами 20 та 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пенсійний фонд України є органом виконавчої влади, реалізація нормативних приписів та програм якого здійснюється шляхом фінансування виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямків витратної частини бюджету Пенсійного фонду України.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України встановлено, що одним з основних принципів бюджетної системи є принцип цільового використання бюджетних коштів.

Тобто бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. При цьому виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Матеріалами електронної справи підтверджено, що відповідач виплатив позивачу заборгованість з пенсії за жовтень 2019 року, нарахував заборгованість з виплати пенсії за період з 01.11.2014 по 30.09.2019 та з 01.11.2019 по 12.11.2019 у сумі 133650,00 грн та вніс рішення по справі № 360/3265/19 до Реєстру судових рішень, реєстраційний номер 50915, щодо виплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 01.11.2014 по 12.11.2019 у сумі 133650,00 грн, що підтверджується витягом з реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

При цьому боржник вживає заходів з метою належного виконання рішення суду, втім затримка у виплаті коштів зумовлена не бездіяльністю Головного управління, а відсутністю належного асигнування, що не належить до компетенції Головного управління.

Жодних доказів того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вчиняє недобросовісні дії під час виконання рішення суду, його умисне невиконання, створює перешкоди для виконання такого рішення або ухиляється від його виконання, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Таким чином, зазначені вище заявником обставини не можуть свідчити про наявність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 по даній справі.

Відтак, суд вважає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 по справі № 560/523/19, розглянувши аналогічне питання судового контролю зазначив, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України встановленого порядку виконання судового рішення, рішення судів щодо накладення штрафу на керівника за результатами розгляду звіту є передчасними, оскільки це не захищає право особи на отримання належних їй коштів. Оскільки невиплата нарахованих коштів зумовлена недостатністю фінансування, яке виділяється на виконання рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, Верховний Суд постановою від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 скасував постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 в частині накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України за результатами розгляду звіту.

Отже, суд не знаходить на даному етапі підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України по справі № 360/3265/19.

Керуючись статтями 246, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Меламеда Вадима Борисовича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/3265/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун