Справа № 580/10485/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року справа № 580/10485/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.10.2024 № 44 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 10.10.2024, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області № 82/23-00-10-02-19 від 03.10.2024, та № 81/23-00-10-02-19 від 03.10.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що 10.02.2023 він звільнився із займаної посади в Головному управлінні ДПС у Черкаській області, у зв`язку досягненням 65-річного віку. Тому звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», однак отримав відмову. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/5081/24 від 01.07.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.04.2024 № 26718/03-16 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 24.11.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Листом від 12.09.2024 № 2300-0306-8/67492 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило, що внаслідок виконання рішення суду, а саме переходу з одного виду на інший вид, розмір пенсії зменшується. 10.10.2024 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення та здійснення нарахування і виплати з 10.10.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 82/23-00-10-02-19 від 03.10.2024, та № 81/23-00-10-02-19 від 03.10.2024. Однак, рішенням №44 від 17.10.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, який розглядав документи за принципом екстериторіальності, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області надало до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначило, що заява позивача від 10.10.2024 про перехід на інший вид пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 та винесено рішення № 44 від 17.10.2024 про відмову у переведенні на інший вид пенсії. Копію вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області було направлено позивачу листом від 22.10.2024 № 2300-0209-8/78147. У заявлених правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконало функції з прийняття документів та інформування позивача про результати розгляду заяви про перехід на інший вид пенсії. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про перехід на інший вид пенсії, обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. З огляду на вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло відповідно до чинного законодавства України, в межах покладених повноважень, тому ознаки неправомірності в його діях відсутні, а твердження позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, а тому не підлягають до задоволення.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надало до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначило, що згідно записів трудової книжки, до стажу роботи ОСОБА_2 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» можливо зарахувати період з 25.08.1998 - 02.06.2007. З 18.08.1993 по 06.10.1997, з 25.03.2009 по 28.03.2016, з 20.11.2017 по 10.02.2023 позивач працював в органах Державної податкової служби та згідно ст.343.1 Податкового кодексу України позивачу присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до ст.343.1 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723. Статтею 343.3 Податкового кодексу України передбачено, що спеціальні звання податкової служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Тому, робота в органах Державної податкової служби не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону України №889, що надає право на призначення пенсії за Законом №889. Станом на 01.05.2016 (на момент набрання чинності Законом №889) відсутні дані про присвоєння рангу та відповідної категорії посади державної служби позивачу, стаж роботи на посадах державної служби склав 08 років 9 місяців 9 днів, тому норми а ні п.10, а ні п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, не дотримуються. Оскільки, станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII у нього немає. А оскільки, у позивача відсутній стаж роботи державного службовця, довідки про складові заробітної плати не можуть бути предметом розгляду у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював, зокрема:

- з 18.08.1993 по 25.11.1996 працював в Державній податковій інспекції по м. Ватутіне Черкаської області (з 18.08.1993 прийнятий на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування державних підприємств; 18.08.1993 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової служби ІІІ рангу; з 03.01.1994 переведений на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб; 01.08.1994 - присвоєно персональне звання Інспектор податкової служби ІІ рангу; 13.03.1995 позивач прийняв присягу державного службовця; з 01.08.1995 переведений на посаду начальника відділу по контролю за впровадженням ЕККА на підставі рішення конкурсної комісії; з 29.08.1996 переведений на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб);

- з 26.11.1996 по 03.08.1997 - в Державній податковій адміністрації по м. Ватутіне Черкаської області (з 26.11.1996 призначений на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб);

- з 04.08.1997 по 06.10.1997 - в Звенигородсько-Ватутінській Державній податковій адміністрації Черкаської області (з 04.08.1997 призначений на посаду старшого державного податкового інспектора відділу документальних перевірок);

- з 25.08.1998 по 02.06.2007 - в Черкаському обласному центрі зайнятості (з 25.08.1998 призначений на посаду державного інспектора праці (спеціаліст І категорії); 25.09.1998 присвоєно 13 ранг державного службовця; з 29.03.2000 призначений на посаду державного інспектора праці (головний спеціаліст); 25.09.2000 присвоєно 12 ранг державного службовця; з 01.03.2001 переведений на посаду головного спеціаліста-державного інспектора праці облінспекції; 25.09.2002 присвоєно 11 ранг державного службовця; з 26.08.2003 призначений на посаду головного спеціаліста інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість обласного центру зайнятості);

- з 25.03.2009 по 05.03.2012 - в Державній податковій інспекції по м. Ватутіне Черкаської області (з 25.03.2009 призначений на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої та кадрової роботи; 25.03.2009 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової служби І рангу);

- з 06.03.2012 по 01.07.2013 - в Катеринопільській об`єднаній Державній податковій інспекції Черкаської області (з 06.03.2012 призначений на посаду головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи);

- з 02.07.2013 по 22.07.2015 - в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Черкаській області (з 02.07.2013 призначений на посаду головного державного інспектора з питань організації діяльності та контролю виконання документів; 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи І рангу);

- з 23.07.2015 по 28.03.2016 в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області (з 23.07.2015 призначений на посаду старшого державного інспектора Ватутінського відділення);

- з 20.11.2017 по 26.09.2018 в Звенигородській об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області (з 20.11.2017 призначений на посаду головного державного інспектора з питань організації роботи);

- з 27.09.2018 по 02.09.2019 в Головному управлінні ДФС України у Черкаській області (з 27.09.2018 призначений на посаду старшого державного інспектора Звенигородської ДПІ Звенигородського управління; з 22.10.2018 переведений на посаду завідувача сектору організаційного забезпечення Звенигородського управління; 22.10.2018 присвоєно чергове спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу);

- з 03.09.2019 по 10.02.2023 в Головному управлінні ДПС України у Черкаській області (з 03.09.2019 призначений на посаду завідувача сектору забезпечення роботи Звенигородського управління; 03.09.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця; з 08.09.2020 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 14.01.2021 призначений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління; з 19.07.2022 переведений на посаду головного державного інспектора Звенигородського відділу організації роботи управління організації роботи).

05.04.2023 позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати.

Рішенням від 07.04.2023 № 44 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачу у переведенні на пенсію згідно статті 37 Закону № 3723-XII, зазначивши, що посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України Про державну службу, КМУ не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ у нього немає.

Позивач оскаржив вказане рішення у судовому порядку.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 580/2943/23, що набрало законної сили 11.10.2023, визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області № 44 від 07.04.2023 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2023 про призначення, здійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

24.11.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723 у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2023 № 28/23-00-10-02-19, № 29/23-00-10-02-19.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області у порядку екстериторіальності рішенням від 30.11.2023 відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу у розмірі 60% заробітку, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж державної служби. Позивач оскаржив вказане рішення у судовому порядку.

Рішенням від 25.01.2024 у справі № 580/12248/23 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 30.11.2023 у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. Вказане рішення суду набрало законної сили 09.04.2024.

На виконання вказаного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 25.04.2024 про відмову у перерахунку пенсії, зазначивши, що період роботи ОСОБА_1 в органах податкової служби з 12.08.1977 по 24.04.1979, з 18.08.1993 по 06.10.1997, з 25.03.2009 по 28.03.2016, з 20.11.2017 по 10.02.2023 неможливо зараховувати до стажу державної служби для призначення пенсії по Закону України Про державну службу, так як ОСОБА_1 в цей період працював на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання інспектора податкової служби. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працював на посадах державної служби і його стаж на посадах державної служби на 01.05.2016 складає 8 років 9 місяців 9 днів. Право на перерахунок пенсії згідно рішення суду у ОСОБА_1 відсутнє, так як станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працював на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не набув 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №580/5081/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.04.2024 № 26718/03-16 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 24.11.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ Про державну службу. Вказане рішення набрало законної сили 01.08.2024.

10.10.2024 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення та здійснення нарахування і виплати з 10.10.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 82/23-00-10-02-19 від 03.10.2024, та № 81/23-00-10-02-19 від 03.10.2024.

Однак, рішенням від 17.10.2024 №44 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, який розглядав документи за принципом екстериторіальності, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

У вказаному рішенні зазначено, що згідно записів трудової книжки, до стажу роботи ОСОБА_2 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» можливо зарахувати період з 25.08.1998 - 02.06.2007. З 18.08.1993 по 06.10.1997, з 25.03.2009 по 28.03.2016, з 20.11.2017 по 10.02.2023 позивач працював в органах Державної податкової служби та згідно ст.343.1 Податкового кодексу України позивачу присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до ст.343.1 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723. Статтею 343.3 Податкового кодексу України передбачено, що спеціальні звання податкової служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Відповідно до ст. 3 Закону №889, його дія не поширюється, окрім інших, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Тому, робота в органах Державної податкової служби не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону України №889, що надає право на призначення пенсії за Законом №889. Станом на 01.05.2016 (на момент набрання чинності Законом №889) відсутні дані про присвоєння рангу та відповідної категорії посади державної служби позивачу, стаж роботи на посадах державної служби склав 08 років 9 місяців 9 днів, тому норми а ні п.10, а ні п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, не дотримуються. Оскільки, станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII у нього немає.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періодів його роботи на посадах в податкових органах, зазначивши про не віднесення їх до категорій посад державної служби.

Суд зазначає, що дійсно, стаття 25 Закону № 3723-XII (Класифікація посад) не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (який діяв до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу.

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладені обставини, в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №580/5081/24, яке 01.08.2024, суд дійшов висновку про необхідність включення періодів роботи позивача з 12.08.1977 по 24.04.1979, з 18.08.1993 по 06.10.1997, з 25.03.2009 по 28.03.2016, з 20.11.2017 по 10.02.2023 згідно відомостей трудової книжки та довідки Головного управління ДПС України у Черкаській області від 30.03.2023 № 55/23-00-11-01-24, до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

З урахуванням зазначеного, суд у вказаному рішенні зазначив про наявність у позивача станом на 01.05.2016 більше 10 років стажу на посадах державної служби. А тому, оскільки позивач досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058 (60 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону № 1058) при цьому позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 більше 10 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Вказані обставини відповідно до ст. 78 КАС України не потребують доказування під час розгляду даної справи.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача-2 у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону № 1058 на пенсію за віком державного службовця, оскільки станом на 01.05.2016 позивач мав стаж на посаді державної служби більше 10 років, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.10.2024 № 44 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання, хто із відповідачів повинен прийняти рішення про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення пенсії позивачу є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Разом з тим, суд зазначає про передчасність позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування й виплату пенсію у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Державної податкової служби в Черкаській області № 82/23-00-10-02-19 від 03.10.2024, та № 81/23-00-10-02-19 від 03.10.2024, оскільки у спірних правовідносинах пенсія позивачу наразі не призначена. При цьому, суд зазначає, що рішення суду не може залежати від настання певних обставин (умовне рішення). Оскільки відповідач 2 ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, то судові витрати зі сплати судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 пропорційно задоволених позовних вимог.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.10.2024 № 44 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 10.10.2024, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА