Справа № 280/9366/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 січня 2025 року Справа № 280/9366/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 01.06.2024 р по 05.07.2024 р включно, з 31.07.2024 р по 09.08.2024 р включно у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 01.06.2024 р по 05.07.2024 р включно, з 31.07.2024 р по 09.08.2024 р, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

3. Визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в період з 01.06.2024 року до 14.08.204 року включно.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (СДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення в період з 01.06.2024 року до 14.08.2024 року включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до травня 2024 року включно позивач отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду за час проходження лікування в повному розмірі. За травень 2024 рік було виплачено у червні 2024 року. З червня 2024 року до моменту звільнення з військової служби, а саме до 14.08.2024 року будь-які виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди позивачу не здійснювались. У зв`язку з припиненням виплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди за час стаціонарного лікування та перебування у відпустці за рішенням ВЛК по тяжкому пораненню, що пов`язане з захистом Батьківщини, позивачем відповідачу були направоені рапорти про перерахунок додаткової винагороди за час лікування з 01.06.2024 по 05.07.2024 включно, та про призначення до виплати місячного грошового забезпечення з 01.06.2024. Також позивач зазначає, що після повернення до військової частини НОМЕР_1 після виписки з лікувального закладу 05.07.2024 року його повинні були призначити на посаду або вивести в розпорядження за іншою підставою, відповідно до гі 116 Положення №1153/2008. У зв`язку з чим вбачаються підстави, про поновлення позивачеві нарахування грошового забезпечення з моменту прибуття до військової частини НОМЕР_1 після закінчення періоду лікування в медичному закладі. У зв`язку з чим, позивач вважає, з боку військової частини НОМЕР_1 було допущено бездіяльність щодо не прийняття рішення про поновлення позиивача на посаді або оформлення нового наказу команира військової частини НОМЕР_1 про виведення в розпорядження командира по іншій підставі відповідно до п 116 Положення №1153/2008,що в свою чергу призвело до бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення. Враховуючи наведене та те, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що суперечить інтересам позивача, останній просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що військовою частиною НОМЕР_1 було вирішено внести зміни та перерахувати виплату додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірні періоди, які визначено в адміністративному позові останнього. Також зазначено, що виконання вищезазначеного рішення на доплату потребує певного часу. Після доплати додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірні періоди, військовою частиною НОМЕР_1 буде надано стороні по справі та до суду докази вищезазначеної доплати. Також у відзиві віповідач зазначає, що як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_1 , стосовно визнання протиправним та скасування абзацу Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2024 №248, не підлягають задовленню, оскільки, як вже було зазначено вище, військовою частиною НОМЕР_1 , буде виплачено ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, щомісячну премію за особистий внесок у загальний результат служби та надбавку за особливості проходження служби за період з 01 по 14 серпня 2024 року. Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 з моменту звільнення з військової служби, а саме з 14.08.2024, відповідач у відзиві зазначив, що відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця №4701 за 01/2024 - 12/2024, ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2024 №248, в жовтні місяці було виплачено: оклад за військовим званням - 239,35 грн.; надбавка за вислугу років - 59,84 грн.; грошова допомога для оздоровлення - 21 657,98 грн.; компенсація за невикористану щорічну відпустку - 27 433,44 грн.; компенсація за невикористану додаткову відпустку УБД - 20 214,11 грн.; одноразова грошова допомога звільненим - 17 326,40 грн. А тому, враховуючи вищевикладене, військовій частині НОМЕР_1 незрозумілі твердження Позивача, стосовно не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 з моменту звільнення з військової служби, а саме з 14.08.2024. У зв`язку із вищезазначеним, військова частина НОМЕР_1 вважає за необхідне витребувати у_ ОСОБА_1 виписку з банківського рахунку, стосовно виплати у жовтні місяці 2024 року останньому 83 718,77 грн. На підставі наведеного просить у задоволенні позовних віимог відмовити.

11.11.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено наступне. З урахуванням наведеного відповідачем у відзиві на позов, Позивачем очікується фактичне зарахування коштів на його рахунок, з метою перевірки розміру виплати. Після чого, суд буде додатково повідомлено про можливе зменшення вимог позовної заяви (якщо позивач буде не згоден з розміром виплачених коштів) або повного врегулювання спору з військовою частиною НОМЕР_1 . Що стосується питання про протиправні дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку з моменту звільнення з військової служби, а саме з 14.08.2024 року, позивач у відповіді зазначив, що така поззовна вимога була заявлена у первинному позові і у виправленому позові наразі відсутня. Так, у виправеному позові з цього приводу позивачем було заначено, що "Додатково варто зазначити, що після направлення позовної заяви, відбулись фактичні зміни обставин, а саме: 16.10.2024 р. з боку військової частини НОМЕР_1 було здійснено розрахунок при звільненні з військової служби».

Станом на 20.01.2025 будь-яких інших заяв або доказів від учасників справи більше не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , до 14.08.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , військове звання - солдат.

Під час проходження ОСОБА_1 військової служби в списках військової частини НОМЕР_1 , 20 вересня 2023 року, під час виконання бойового завдання позивач отримав поранення. Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 № 4328п від 25 вересня 2023 року поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 29).

У зв`язку з отриманими травмами та пораненнями ОСОБА_1 проходив тривале стаціонарне лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я.

12.01.2024 року позивачу було проведено медичний огляд госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_3 . За результатами медичного огляду була оформлена Довідка ВЛК від 12.01.2024 року №51 військової частини НОМЕР_3 в якій було визначено, що відповідно до ст 81 графи II Розкладу хвороб - потребує тривалого лікування (а.с. 30).

В подальшому ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, зокрема: в період з 23.05.2024 по 21.06.2024 р- згідно Довідки ВЛК В/Ч НОМЕР_3 від 21.05.2024 № 675, ОСОБА_1 було визначено потребу у відпустці для лікування після поранення, яке пов`язано з захистом Батьківщини, на 30 календарних днів. Згідно Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 р - травма відноситься до тяжких (а.с. 31)

Як зазначив позивач у позові, відпустка йому була оформлена, що підтверджується відпускним квитком від 23.05.2024 р. № 2085 військової частини НОМЕР_1 (оригінал знаходиться у військової частини НОМЕР_1 ). Доказів зворотнього та запереченеь проти наявності цієї обставини відповідачем суду не надано.

У період з 22.06.2024 по 05.07.2024 - згідно Виписки із медичної карти хворого № 7122 КНП "Міська лікарня № 9" ЗМР від 05.07.2024 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування за наслідками отриманого поранення: наслідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (20.09.2023) лівої кисті. Зрощені переломи ПФ II та V пальця лівої кисті. Стан після МОС II та V пальців спицями, тощо (а.с. 32).

У період з 31.07.2024 р по 09.08.2024 р - згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1611 від 09.08.2024 р військової частини НОМЕР_4 , стаціонарне лікування відбувалось за діагнозами: наслідки ВТ (20.09.2023): вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення правої половини грудної клітки правобічного пневмотораксу, вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин передньої черевної стінки з наявністю сторонніх тіл металевої щільності, вогнепального осколкового сліпого поранення верхніх та нижніх кінцівок з вогнепальним багатоуламковим переломом нижньої третини правої стегнової кісти, тощо (а.с. 33).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 248 від 14.08.2024 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби відповідно до пункту "б" частини 4 статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" - за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (а.с.18).

Позивач стверджує, що з червня 2024 року до моменту звільнення з військової служби, а саме до 14.08.2024 року будь-які виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди йому не здійснювались. Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

У зв`язку з припиненням виплати щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди за час стаціонарного лікування та перебування у відпустці за рішенням ВЛК по тяжкому пораненню, що пов`язане з захистом Батьківщини, позивчем було підготовлено та напарвоено відповідачу рапорти, а саме:

про перерахунок додаткової винагороди за час лікування з 01.06.2024 року по 05.07.2024 р .включно.

про призначення до виплати місячного грошового забезпечення з 01.06.2024 року.

Також, позивачем було залишено скаргу на "гарячу лінію МО" щодо ненарахування належних йому виплат.

Станом на час зверененя позивача з позовом до суду (04.10.2024) та станом на дату звільнення з військової служби 14.08.2024 року, відповідні виплати позивачу здійснено не було.

28.09.2024 року позивачем було отримано лист з військової частини НОМЕР_1 вих. № 2070 від 01.09.2024, у якій наводиться зміст п.п. 2, 3 пункту 9 розділу І наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018: «Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.»

У листі відповідач рекомендував ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до командування підрозділу, в якому проходив службу та подати висновок ВЛК та підтверджуючі документи про перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням, нов`язанним із захистом Батьківщини для подання рапорту та внесення відповідних змін в накази командира військової частини НОМЕР_1 у разі виявлення підстав.

Не погоджуючись з невиплатою належного йому грошового забезпечення у період з 01.06.2024 по 05.07.2024 включно, та з 31.07.2024 по 09.08.2024 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХП у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9-2 Закону України №2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У подальшому постановою Уряду від 01 квітня 2022 року №400 до наведеного пункту внесено зміни, якими, зокрема, передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. У зв`язку з усіма змінами до Постанови КМУ 168, така підстава не змінювалась і така редакція Постанови була чинна на момент існування спірних відносин.

Відповідно до Наказу МО від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Порядок №260), та внесеними змінами відповідно до Наказу МО від 26.09.2023 року № 566 "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", а саме розділаом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" визначається порядок та підстави для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану.

Пунктом 11 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-ексгіертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці. Пунктом 12 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Пунктом 13 визначено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин них військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Відповідно до Постанови КМУ №168 та Порядку №260 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Таким чином, подання рапорту військовослужбовцем не передбачено.

Таким чином у зазначені у позові періоди, а саме з 01.06.2024 по 05.07.2024 та з 31.07.2024 по 09.08.2024, позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та Порядком №260, у розмірі 100 000,00 грн щомісячно та на отримання щомісячного грошового утримання за період з 01.06.2024 по 14.08.2024.

Відповідач у відзиві зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 було вирішено внести зміни та перерахувати виплату додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірні періоди, які визначено в адміністративному позові останнього. Оджнак будь-яких доказів цього відповідачем суду не надано. Також у відзиві зазначено, що виконання вищезазначеного рішення на доплату потребує певного часу. Після доплати додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірні періоди, військовою частиною НОМЕР_1 буде надано стороні по справі та до суду докази вищезазначеної доплати. Однак жодних доказів на підтвердження таких обставин відповідачем суду не надано. Тобто, фактично відповідачем не наведено заперечень щодо наявності у позивача права на відповідні виплати, однак доказів нарахування та здійснення таких виплат відповідачем суду так і не було надано.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що учасник судового процесу - суб`єкт владних повноважень повинен доводити правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності виключно в адміністративних справах про їх оскарження.

Суд, відповідно достатті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню, однак частково, оскільки як свідчать обставини справи відповідачем було допущено протиправну бездіяльність а не здійснено дії.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 01.06.2024 по 05.07.2024 включно, з 31.07.2024 по 09.08.2024 включно у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 01.06.2024 по 05.07.2024 включно, з 31.07.2024 по 09.08.2024, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

Визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в період з 01.06.2024 до 14.08.2024 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 місячне грошове забезпечення в період з 01.06.2024 до 14.08.2024 включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова