Справа № 240/24418/24
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/24418/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалова Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасуванння рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.10.2024 № 32 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивачки від 25.09.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням висновків суду та його правової оцінки, наданих в цьому рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак відповідачем було відмовлено. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заява ОСОБА_1 від 25.09.2024 року № 1325 щодо перерахунку пенсії відповідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким винесено рішення про відмову у даному перерахунку.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї особи, зокрема який відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника.

Відповідно до статті 45 Закону, у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

До заяви позивачка долучила Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.03.2024 про внесення до Реєстру інформації про безвісне зникнення сина під час виконання бойових завдань 20.02.2024.

З урахуванням положення статті 45 Закону, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у позивача виникає з дати звернення за даним перерахунком за умови надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на дату не раніше 20.03.2024 (через місяць після внесення відповідних даних до Реєстру).

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, заперечуючи проти позову, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як отримувач пенсії по інвалідності з 16.02.1998. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 25.09.2024 року № 1325 про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника зниклого безвісти на території бойових дій під час воєнного стану сина ОСОБА_2 , яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. До заяви долучено Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.03.2024 про внесення до Реєстру 20.02.2024 інформації про безвісне зникнення ОСОБА_2 під час бойових завдань.

З урахуванням положень статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в ОСОБА_1 виникає з дати звернення за переведенням на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови надання витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування станом на дату не раніше 20.03.2024 (через місяць після внесення відповідних даних до реєстру).

Враховуючи наведене вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Відповідач вважає, що ним прийнято обґрунтоване та законне рішення, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов прийнято до провадження, залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачка є матір`ю безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2024 зареєстровано кримінальне провадження за № 0000060 про зникнення безвісті 17.02.2024 ОСОБА_2 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення частина 1 статті 115 КК України.

Як убачається з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 04.03.2024 № 0, орган, що сформував витяг: Міністерство внутрішніх справ України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник на території бойових дій, кримінальне провадження № 0000060 від 21.02.2024. Дата набуття статусу особи, зниклої безвісті за особливих обставин: 01.03.2024.

25.09.2024 позивачка звернулася до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника.

За принципом екстериторіальності заяву позивачку розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 03.10.2024 № 32.

У вказаному рішенні зазначено, що до заяви позивачки долучено Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 04.03.2024 про внесення до Реєстру 20.02.2024 інформації про безвісне зникнення сина під час виконання бойових завдань. З урахуванням положень статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у ОСОБА_1 виникає з дати звернення за переведенням на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за умови надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на дату не раніше 20.03.2024 (через місяць після внесення відповідних даних до Реєстру).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання надання статусу особі, яка зникла безвісті за особливих обставин врегульовано положеннями Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №2505-VІII (далі - Закон №2505-VІII), який визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2505-VІII особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону №2505-VІII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 4 статті 6 Закону №2505-VІII передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною другою статті 36 Закону №1058-ІV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону №1058-IV).

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IV у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, призначається на період, протягом якого така особа зберігає цей правовий статус. Виплата такої пенсії припиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти або зниклої безвісти за особливих обставин (абзац 2 частини другої статті 45 Закону №1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 38 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Механізм подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій регулюється відповідним Порядком.

Так, постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в редакції постанови Пенсійного фонду №23-1 від 24.11.2022 року, чинної на момент спірних правовідносин (далі - Порядок №22-1).

Підпунктом 10 пункту 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) центру комплектування та соціальної підтримки чи іншої військової установи, зокрема, документ про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що умовами призначення пенсії по втраті годувальника у разі зникнення особи безвісті за особливих обставин є:

- непрацездатність членів сім`ї особи, яка зникла безвісті;

- перебування на повному утриманні годувальника (за виключенням дітей, яким у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника);

- сплив одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин першої та третьої статті 12 Закону №2505 Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин створюється для накопичення та централізації відомостей та даних про таких осіб, а також обліку інформації, необхідної для їх ефективного розшуку.

Держателем Реєстру є Міністерство внутрішніх справ України. У пункті 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" від 14.04.2022 №2191-IX, яким внесено зміни до Закону №2505, визначено, що зміни, серед іншого, до статті 8 Закону №2505 в частині Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, набирають чинності з дня опублікування Міністерством внутрішніх справ України повідомлення про початок функціонування Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у газеті "Голос України".

До початку роботи Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (з дня опублікування Міністерством внутрішніх справ України повідомлення про початок функціонування Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у газеті "Голос України"), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за особу, зниклу безвісти за особливих обставин, надається інформація з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи.

Таким чином, закон визначає необхідність підтвердження заявником умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Як встановлено судом з відкритих джерел мережі Інтернет, Міністерством внутрішніх справ України оприлюднено повідомлення про початок функціонування Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у газеті "Голос України" №87 від 02.05.2023.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 позивачка є матір`ю ОСОБА_2

19.02.2024 позивачкою було отримано від ІНФОРМАЦІЯ_3 сповіщення № 3/716 про те, що її син ОСОБА_2 зник безвісті 17.02.2024 під час виконання бойового завдання внаслідок штурмових дій ворога в околицях селища Терни Лиманської міської територіальної громади Донецької області.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.03.2024 № 0 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається таким, що зник (виявлений) на території бойових дій (під час воєнних дій).

25.09.2024 позивачка звернулася до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, додавши до заяви витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.03.2024 № 0.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.10.2024 № 32 відмовлено позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки не підтверджено статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зокрема, відсутній витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сформований через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи, а саме - не раніше 20.03.2024.

Суд не погоджується з таким твердженням пенсійного органу і зауважує, що відповідне право на отримання пенсії згідно з положеннями вказаних вище норм виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Відповідний витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.03.2024 № 0 був наданий позивачкою разом із заявою про призначення пенсії - 25.09.2024, тобто більше ніж через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, позивачкою дотримано вимоги закону в частині необхідності підтвердження умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як убачається із оскаржуваного рішення, інших недоліків у документах, які були надані позивачкою разом із заявою про призначення пенсії, органами пенсійного фонду не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.10.2024 № 32 про відмову у призначенні пенсії є таким, що прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинними законодавством України, відповідно, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

Також, суд зауважує, що у членів сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань або до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; позивачкою дотримано вимоги Закону в частині необхідності підтвердження умов спливу одного місяця з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а інших недоліків у документах, які були надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії, органами пенсійного фонду не виявлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивачки від 25.09.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Наведений спосіб захисту зобов`язального характеру буде сприяти в ефективному виконанні судового рішення саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська область, Житомирський р-н, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.10.2024 № 32 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду та його правової оцінки, наведених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24 січня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова