Справа № 473/3482/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 473/3482/24

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Ротар М.М.

Місце ухвалення: м. Вознесенськ

Дата складання повного тексту: 08.11.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капрал поліції Веремієнко Дмитро Віталійович, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), третя особа поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції (далі УПП) в Чернігівській області капрал поліції Веремієнко Д.В., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2434561, в вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку із порушенням вимоги щодо процедури розгляду справи та прийняття відповідного рішення, провадження в адміністративній справі здійснювалося з грубими процесуальними порушеннями вимог ст.ст. 268, 278, 279, 280, 282 КУпАП. Крім того, позивач зазначав про те, що є інвалідом 2 групи, про що повідомлялося інспектору, який проігнорував дану обставину. Поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капралом поліції Веремієнко Д.В. притягнуто його до адміністративної відповідальності в порушення нормативно-правових актів законодавства України, а також без доказів та з`ясування всіх обставин справи, чим грубо порушив вимоги ст. 62 Конституції України та ст. 251 КУпАП.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що оскаржувана постанова прийнята посадовити особами патрульної поліції в межах чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні, відповідно ст. 286 КАС України.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ДПП, третя особа поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капрал поліції Веремієнко Д.В., про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капрал поліції Веремієнко Д.В., проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці стоянки транспортного засобу, унеможливлювало виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи;

- згідно ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення Незаконно розглянувши справу на місці стоянки транспортного засобу, поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капрал поліції Веремієнко Д.В. не надав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці стоянки транспортного засобу, унеможливлювало виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи;

- будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи;

- звернуто увагу суду на те, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням військ РФ на територію України, з 04 лютого 2022 року прийнято рішення щодо демонтажу всіх знаків маршрутного орієнтування на автомобільних дорогах, включно із знаками "Початок/кінець населеного пункту", які регламентують швидкісний режим. На ділянці дороги, де позивач пересувався на автомобілі Тоуота Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було встановлено дорожній знак, про який зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: позначений дорожній знак 5.49 ПДР на білому фоні. Тобто, відомості, вказані в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності;

- судом першої інстанції під час прийняття рішення було враховано відеозапис, наданий відповідачем (згідно п.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про національну поліцію"), проте судом не враховано зауваження позивача щодо вказаного диску з відеозаписом, у разі наявності знаку, чому його не було зафіксовано на даному відеозаписі та не перевірено його зі мною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

20 червня 2024 року поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капралом поліції Веремієнко Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2434561, в вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З даної постанови вбачається, що позивач 20 червня 2024 року керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY реєстраційний номер НОМЕР_1 в населеному пункті с. Топчіївка, 117 км., що позначений дорожнім знаком 5,49 ПДР на білому фоні, рухався зі швидкістю 77 км./год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км./год. чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є правомірною, факт порушення ПДР знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, постанова винесена уповноваженою на те особою із дотриманням передбаченої законом процедури.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, абз.1 ст. 9, ч.1 ст. 122, 245, 251, 280 КУпАП, ч.1 ст. 8, п.п.8, 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII), ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, п.п.12.1, 12.4, 12.6 ПДР.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху (далі ПДР) його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до положень ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ПДР, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно абз.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Відповідно п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. (п.12.5 ПДР)

Згідно п.12.6 ПДР поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА №2434561 позивач 20 червня 2024 року, керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Топчіївка, 117 км., що позначений дорожнім знаком 5,49 ПДР на білому фоні, рухався зі швидкістю 77 км./год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км./год., передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, з наявних в матеріалах справи фото та відео приладу TRUCAM LTI 20/20 TC 000676 вбачається факт руху вказаного транспортного засобу TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті с. Топчіївка, з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху, а саме зі швидкістю 77 км./год.

Колегія суддів констатує, що перевищення швидкості руху у вказаний час та місці не заперечується й самим позивачем.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на те, що на ділянці дороги, де позивач пересувався на автомобілі Тоуота Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було встановлено дорожній знак, про який зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: позначений дорожній знак 5.49 ПДР на білому фоні, оскільки згідно довідок служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернігівській області від 07 червня 2024 року №0106/1260/16 та начальника відділу БДР УПП в Чернігівській області ДПП від 24 травня 2024 року відрізок автомобільної дороги М01 Київ-Чернігів Нові Яриловичі з км 116+265 по км 117+570 (с. Топчиївка) знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 5.76 "Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху" з табличкою 7.2.1 "Зона дії" (25 км. та 1 км.), встановлених на: км 92+000, км 117+130, км 112+780 та км 114+850, Дорожні знаки 5.49 "Початок населеного пункту" з обох боків с. Топчіївка були встановлені підрядною організацією 29 квітня 2024 року та наявні станом на час здійснення позивачем правопорушення, 07 червня 2024 року (а.с.56-57).

Колегія суддів також вважає невмотивованим посилання апелянта на те, що розгляд справи в дорозі, на місці стоянки транспортного засобу, унеможливлювало виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки відповідно до висновку Конституційного Суду України у рішенні №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ст. 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, передбачене законодавцем скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення є достатнім для виконання інспектором патрульної поліції приписів ст. 279 КУпАП "Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення".

При цьому, колегія суддів враховую наявні в матеріалах справи свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/27942, експертний висновок від 07 вересня 2021 року та наказ №794 від 18 квітня 2023 року про вдосконалення роботи за допомогою лазерних вимірювачів швидкості Tru Cam, що спростовує посилання апелянта на недосконалість вказаного пристрою.

Колегія суддів зауважує, що згідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, є доведеним, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Частиною 3 ст. 272 КАС України визначено, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст. 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.