Справа № 240/20745/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

23 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/20745/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Майстренко Н.М., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного аміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу №29 від 10.09.2024 в частині відмови в наданні вістрочки від призову на військову службу;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації за пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як військовозобов`язаному, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років та який не має заборгованості зі сплати аліментів;

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 довідку про надання відстрочки відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 призивати військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач, посилаючись на приписи статей 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у зв`язку із чим має право на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". При цьому, якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації він автоматично втратить статус військовозобов`язаної особи і набуде статусу військовослужбовця, внаслідок чого норми статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" вже не будуть на нього розповсюджуватись.

Втім, дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Положеннями частини 1 статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом.

Проаналізувавши доводи поданої позивачем заяви, суд дійшов висновку, що у ній не наведено та документально не підтверджено обставин, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням предмету заявлених позовних вимог, якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Водночас, саме лише по собі "можливе" настання негативних наслідків не є беззаперечною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Суд зауважує, що підстави вважати, що оскаржуване позивачем рішення відповідача має очевидні ознаки протиправності, на даний час відсутні, й такі обставини підлягають з`ясуванню саме в ході розгляду адміністративної справи з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які учасники справи нададуть суду.

Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

При цьому, зупинення дії чи заборона вчиняти будь-які дії відповідно Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та будь-яких інших законів України не входить до повноважень адміністративного суду та не може бути реалізовано в рамках розгляду заяви про забезпечення позову.

Підсумувавши наведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як і не надано доказів в підтвердження наявності таких обставин та/або доказів очевидної протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

Як наслідок, підстави для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

З приводу ж доданої до заяви повістки №45/19 від 07.01.2025, суд зауважує, що вона містила вимогу з`явитись ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.01.2025 (тоді як заяву про забезпечення позову подано 22.01.2025) й при цьому лише з метою взяття на військовий облік військовозобов`язаного чи резервіста, визначення його призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Майстренко