Справа № 160/31390/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31390/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Третього апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 в адміністративній справі №160/31390/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській від 24.08.2023р. №66 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.09.1980р. по 30.06.1981р.; з 02.09.1986р. по 10.11.1989р.; з 01.12.1989р. по 28.04.1990р.; з 11.05.1990р. по 02.09.1991р.; з 10.09.1991р. по 01.01.1998р., з 01.07.2005р. по 31.09.2005р. відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 23.05.2023р.

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач 17.08.2023р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.08.2023р. №66 позивачеві протиправно відмовлено у призначенні пенсії, а також у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження позивача не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 , відтак, страховий стаж позивача, за позицією пенсійного органу, склав лише 21 рік 2 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії, однак, наведені доводи оскаржуваного рішення є безпідставними та необґрунтованими, позаяк трудова книжка позивача, як основний документ про трудову діяльність працівника, підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 , оскільки містить відповідні записи з цього приводу, а щодо наявності розбіжностей у зазначенні дати народження позивача у трудовій книжці, то позивач наголосив на тому, що він не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та за неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, і це не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, а певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Таким чином, пенсійний орган, відмовляючи зарахувати всі періоди роботи позивача, вказані в його трудовій книжці, до загального трудового стажу позивача, діяв необґрунтовано та в такий спосіб, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 в адміністративній справі №160/31390/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції у відмови задоволенні позовних вимог, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідач у справі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача, передбаченим ст.304 КАС України, не скористалися.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги позивача вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 17.08.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До вказаної заяви позивачем надано пакет документів на підтвердження загального трудового і страхового стажу, зокрема: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 11.09.1980 року, заповнену російською мовою на ім`я « ОСОБА_1 » дата народження якого « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.08.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 24.08.2023р. №66 відмовило позивачеві у призначенні пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а також відмовило у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки вказана на титульній сторінці цієї трудової книжки дата народження позивача « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не відповідає його паспортним даним, відтак, страховий стаж позивача складає лише 21 рік 2 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача означених спірних періодів роботи, а також з відмовою у призначенні йому пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходячи з того, у зв`язку з недоліками заповнення трудової книжки позовні вимоги не підлягають задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводами апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 року №656 затверджено постанову Про трудові книжки робітників та службовців (далі Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітникам і службовцям державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162), п. 2.2. Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу його прийому на працю.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року №301 (далі Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Основним правовим питанням в цій справі є визначення правових наслідків недоліків оформлення та ведення трудової книжки позивача.

Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на особисті права останнього.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 року у справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду суду від 19.12.2019 року у справі №307/541/17.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд не може погодитись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , у зв`язку з недоліками при її заповненні роботодавцями, оскільки такі недоліки не можуть бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивачка жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її (трудової книжки) недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, трудова книжка позивача має бути врахована при вирішенні питання про призначення йому пенсії та визначення наявного трудового стажу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 в адміністративній справі №160/31390/23скасувати та прийняти нову постанову, якою:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській від 24.08.2023р. №66 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.09.1980р. по 30.06.1981р.; з 02.09.1986р. по 10.11.1989р.; з 01.12.1989р. по 28.04.1990р.; з 11.05.1990р. по 02.09.1991р.; з 10.09.1991р. по 01.01.1998р., з 01.07.2005р. по 31.09.2005р. відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 23.05.2023р.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко

суддя Д.В. Чепурнов