Справа № 300/6574/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2025 р. справа № 300/6574/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними вимоги, стягнення коштів та моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про
стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 протиправно невиплачену грошову допомогу з 01.03.2023 по дату звернення до суду;
стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 65,66).
Ухвалою суду залучено до участі в справі Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради як другого відповідача (а.с. 102,103).
Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради отримав копію ухвали суду, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.105).
Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , згідно копії довідки від 10.05.2018 № 1922, взята на облік як внутрішньо переміщена особа: зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с.33).
Син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа: зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 (а.с.35).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно преамбули Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 за №1706-VII (надалі по тексту також Закон №1706- VII) цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
За приписами частини 1 статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на вебсайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина 2 статті 1 Закону №1706- VII). Згідно правового регулювання встановленого пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина 2 статті 4 Закону №1706-VII). Частиною 1 статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Згідно частини 2 та 3 статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Приписами частини 1 статті 9 Закону №1706-VII встановлено, що внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.
До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" від 01.10.2014 за №505 (надалі по тексту також Порядок №505).
Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (надалі по тексту також уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та визнано такою що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 за №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг".
Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Згідно правового регулювання встановленого пунктом 2 Порядку №332 (в первинній редакції) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "є Підтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року №204.
Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).
Пунктом 3 Порядку №332 (в первинній редакції) передбачено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.
Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (Офіційний вісник України, 2014 р., №80, ст. 2271).
Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам надається відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332 (зі змінами).
В редакції Постанови від 20.03.2022 відповідно до пункту 3 Порядку допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється. Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Аналіз вищезазначених приписів вказує на те, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам має бути дотриманою одна з таких умов:
особа має отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24 лютого 2022 року відповідно до Постанови №505;
або бути облікованою на території, включеній у розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» (далі Розпорядження №204-р), на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332, або бути переміщеною з такої території.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» пункт 3 Порядку №332 було доповнено абзацами такого змісту: «Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.
Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій».
Випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком №332, не надається, законодавець пов`язав з умовою невключення регіону до переліку, затвердженого Розпорядженням №204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24 лютого 2022 року, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови №505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Судом встановлено, згідно інформації наданої Департаментом соціальної політики, згідно Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання на момент переміщення: м. Донецьк) з 20.11.2014 по 18.08.2021 перебувала на обліку в м. Одеса (код району 5105); з 18.08.2021 по 12.04.2022 перебувала на обліку в м. Київ (код району 3005); з 12.04.2022 по теперішній час перебуває на обліку в м. Івано-Франківськ (код району 2615). Син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку з 26.12.2016 по 18.08.2021 в м. Одеса (код району 5105); з 18.08.2021 по 12.04.2022 перебував на обліку в м. Київ (код району 3005); при цьому станом на 01 березня 2022 року отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505; з 12.04.2022 по теперішній час перебуває на обліку в м. Івано-Франківськ (код району 2615).
Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача суд зазначає наступне.
Відповідно до Розпорядження КМУ №204-р місто Київ та Київська область, до якої ОСОБА_1 разом із сином перемістились до 24 лютого 2022 року, включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Таким чином ОСОБА_1 правомірно була призначена та виплачувалась така допомога.
Щодо позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 протиправно невиплачену грошову допомогу з 01.03.2023 по дату звернення до суду, суд зазначає наступне.
Встановленими вище обставинами та висновками щодо правомірності призначення та виплати допомоги позивачу підтверджується також те, що по справі ОСОБА_1 працівниками департаменту соціальної політики безпідставно призупинено виплату допомоги з 21.03.2023, а обставини, на які посилається відповідач та, які стали підставою для зупинення виплат, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Водночас, відповідно до пункту 28 постанови КМУ №332 контроль за дотриманням вимог законодавства під час надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Нацсоцслужби, зокрема шляхом проведення перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.
Починаючи з 1 серпня 2023 р. проводиться перевірка фактичного місця проживання/ перебування внутрішньо переміщених осіб територіальними органами Нацсоцслужби.
Фактична перевірка внутрішньо переміщених осіб проводиться не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту, коли керівник (заступник керівника) територіального органу Нацсоцслужби виявив підставу для цього та прийняв рішення про проведення перевірки.
Особі, яку перевіряють, повинно бути повідомлено про перевірку не менш як за два календарних дні до її проведення телефоном або за допомогою іншого доступного засобу зв`язку, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.
Якщо особа повідомила про свою відсутність у зв`язку з перебуванням у родичів або у відпустці тощо, перевірка відкладається на два тижні. Підставами для права надання перевірки є: інформація з Єдиної системи про те, що особа стала на облік внутрішньо переміщених осіб в межах однієї територіальної громади; повідомлення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб про зміну фактичного місця проживання/перебування отримувача; рекомендації Мінфіну за результатами верифікації у разі виявлення відповідності отримувачів будь-якому з критеріїв, визначених пунктами 7 і 8 цього Порядку, відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. У разі наявності обґрунтованих причин відсутності отримувача за місцем проживання/перебування протягом 30 календарних днів після проведення перевірки отримувач подає органу соціального захисту населення заяву про поновлення виплати допомоги з підтвердними документами (службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, навчання, лікування, реабілітації, хвороби особи, смерті членів її сім`ї та родичів, догляду за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/ перебування).
Посадова особа територіального органу Нацсоцслужби протягом одного робочого дня передає акт органу соціального захисту населення за місцем перебування на обліку отримувача.
26.09.2023 Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби в Івано-Франківській області проведено перевірку фактичного місця проживання/ перебування ОСОБА_1 та не підтверджено її фактичне перебування, про що складений відповідний акт (а.с. 90 зворот).
Як встановлено вище, листом Департаменту соціальної політики від 02.10.2023 №Б/7125 поінформовано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від ОСОБА_1 від 22.02.2023, зареєстрованої в реєстрі за №66, про проведену перевірку фактичного місця проживання/перебування ОСОБА_1 та необхідність ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів після проведення перевірки прибути до департаменту соціальної політики.
ОСОБА_1 з 26.09.2023 по теперішній час до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради не зверталася. Суд зазначає, що представником позивача не доведено причини поважності та обґрунтованості відсутності ОСОБА_1 та її неповнолітних синів на місці фактичного проживання/перебування. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 протиправно невиплачену грошову допомогу по дату звернення до суду, оскільки станом на момент розгляду справи позивачем доведено право на одержання такої допомоги з часу зупинення її виплати 21.03.2023 по 26.09.2023.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що нарахування та виплату допомоги позивачу, що передбачена Порядком №322, покладено на Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити позивачу невиплачену грошову допомогу, визначену Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 р. № 332 за період з 01.03.2023 по 26.09.2023.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 5000,00 грн. та не підтверджено її документально. Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у позивача почало погіршуватися здоров`я, психологічний стан жахливий.
Між тим, в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом дій відповідача щодо вимоги про повернення надміру виплачених коштів за період 01.06.2022 по 31.03.2023, стягнення невиплаченої грошової допомоги з 01.03.2023. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на вищевказане, позивачем не доведено та не надано відповідних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння їй моральних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача та не обґрунтовано наявність такої шкоди та заявлений нею розмір моральної шкоди, а відтак в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 гривень.
Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 9500,00 гривень.
Відповідач, в свою чергу, заперечив щодо стягнення судом таких витрат з відповідача, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх неспівмірність.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.
За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 9500,00 гривень, представником долучено договір про надання правової допомоги від 02.09.2023 №02092301, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Центр правової допомоги» (а.с.60,61). Водночас зміст вказаного договору не містить відомостей про надання таких послуг щодо правовідносин, які виникли між сторонами і є предметом оскарження, та не свідчить, що договір пов`язаний із розглядом даної справи.
З урахуванням вказаного, та відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про їх відшкодування на користь позивача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Департамент соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу, визначену Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2022 р. №332 за період з 01.03.2023 по 26.09.2023 з врахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради сплачений судовий збір в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.