Справа № 560/12307/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12307/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

22 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області №7096 від 09 грудня 2022 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийняти рішення про надання громадянину рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволу на імміграцію в Україну на підставі поданої ним заяви від 27.01.2022 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нова Ушиця Новоушицького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , де вказано батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації (мешкає в м. Санкт-Петербург з 1995 року), одружений має дружину та доньку, які проживають в м. Санкт-Петербург, Російська Федерація.

06 січня 2022 року ОСОБА_1 в`їхав на територію України і з часу в`їзду територію України не покидав.

27 січня 2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, де зазначив місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 . До вказаної заяви долучена заява ОСОБА_3 від 26.01.2022 про те, що вона не заперечує проти того, щоб громадянин рф ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_2 , заява посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Янцаловською В.О., зареєстрований в реєстрі за № 62.

Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області листом №6801.4-232/6801.4.1-22 від 28.01.2022 надіслано запит до Управління СБУ у Хмельницькій області щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну. Управлінням СБУ у Хмельницькій області не надано відповіді на вказаний запит.

Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області листом №6801.4-1590/6801.4.1-22 від 22.11.2022 року повторно надіслано запит до Управління СБУ у Хмельницькій області щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Листом №72/5/1/202/9582 від 06.12.2022 року Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області повідомило відповідача про те, що управлінням отримано інформацію про те, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), здійснює заходи щодо легалізації проживання на території Хмельницької області та проживає в м. Деражня з порушенням термінів перебування (вказана особа знаходиться на території України з 06.01.2022 перетнувши державний кордон України в пункті пропуску "Бачівськ"). У ході здійснення оперативно - службової діяльності Управлінням 01.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_1 за №00000214 внесено повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за ознаками тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України (Шпигунство). З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_1 має широке коло зв`язків серед правоохоронних та спеціальних органів рф та може використовуватись на шкоду державній безпеці України.

09 грудня 2022 року відповідачем затверджено висновок відповідно до якого вважається за доцільне: відмовити громадянину російської федерації ОСОБА_4 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

09 грудня 2022 року відповідачем прийнято рішення №7096 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україні громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію».

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач вірно виходив з того, що лист Управління СБУ у Хмельницькій області стосовно того, що надання дозволу на імміграцію в Україну суперечить національній безпеці та національним інтересам України, оскільки до ЄРДР внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ознаками тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України (шпигунство).

При цьому, суд не надавав правової оцінки самій інформації, яка була покладена у підставу оскаржуваного рішення, оскільки орган, який її надав Управління СБУ у Хмельницькій області - не є відповідачем у справі та вимога щодо оскарження дій цього органу стосовно надання вказаної інформації як такої, що не відповідає дійсності, позивачем заявлена не була.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

За вимогами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства, визначає Закон України від 07.06.2001 року №2491-ІІІ «Про імміграцію» (далі - Закон №2491 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 9 Закону №2491 встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Заяви про надання дозволу на імміграцію подаються:

1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання;

2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:

1) три фотокартки;

2) копія документа, що посвідчує особу;

3) документ про місце проживання особи;

4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);

5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Згідно із статтею 10 Закону №2491, дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що для отримання дозволу на імміграцію особи, які постійно проживають за межами України або особами, які перебувають в Україні на законних підставах, подають заяви про надання дозволу на імміграцію, до яких долучаються необхідні документи. При цьому, законодавством визначений перелік підстав, для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджено постановою КМУ від 26.12.2002 року №1983.

Відповідно до п.12 Порядку №1983, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система Аркан), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби;

проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України Про імміграцію.

Згідно із п.14 Порядку №1983, територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 24 Закону України від 25.03.1992 року №2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» (далі - Закон №2229), вказаний орган має право брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Статтею 2 Закону №2229 унормовано, що на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Частиною 1 статті 8 Закону №2229, передбачено, що Служба безпеки України взаємодіє з державними органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, які сприяють виконанню покладених на неї завдань.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України від 21.06.2018 року №2469-VIII «Про національну безпеку України» (далі - Закон №2469) загрози національній безпеці України - це явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 19 Закону №2469, передбачено, що Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33 Конституції України).

Таким чином, законодавець вправі, керуючись принципом законності запровадити обмеження на перебування території України щодо громадян інших країн.

З метою постійного моніторингу підстав, які обмежують право осіб перебувати на території України, державою створено інституційну структуру органів до компетенції яких, серед іншого, віднесено забезпечення, збереження та відстоювання інтересів держави.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. (стаття 17 Конституції України).

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем від Управління СБУ у Хмельницькій області отримано лист №72/5/1/202/9582 від 06.12.2022 року в якому зазначено, що управлінням отримано інформацію про те, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), здійснює заходи щодо легалізації проживання на території Хмельницької області та проживає в м. Деражня з порушенням термінів перебування (вказана особа знаходиться на території України з 06.01.2022 перетнувши державний кордон України в пункті пропуску "Бачівськ"). У ході здійснення оперативно - службової діяльності Управлінням 01.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_1 за №00000214 внесено повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за ознаками тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України (Шпигунство). З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_1 має широке коло зв`язків серед правоохоронних та спеціальних органів рф та може використовуватись на шкоду державній безпеці України.

Колегія суддів зазначає, що Управління СБУ у Хмельницькій області наділене повноваженнями повідомляти УДМС інформацією про невідповідність інтересам держави та національній безпеці перебування окремих осіб на території України. Більше того, для того щоб поставити під загрозу національну безпеку та національні інтереси іноземець не обов`язково повинен учинити суспільно-небезпечне діяння, позаяк останнє утворює самостійну правову підставу для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

При цьому, у долученому відповідачем до матеріалів справи, Висновку за результатами розгляду заяви громадянина російської федерації ОСОБА_5 про надання дозволу на імміграцію в Україну, який затверджений 09.12.2022 року, підставою для формування відповідачем висновку про відмову у наданні дозволу на імміграцію, стала інформація, отримана від управління СБУ у Хмельницькій області.

З цих підстав, колегія суддів вважає, що відповідач вірно виходив з того, що лист Управління СБУ у Хмельницькій області стосовно того, що надання дозволу на імміграцію в Україну суперечить національній безпеці та національним інтересам України, оскільки до ЄРДР внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ознаками тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України (шпигунство).

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, суд не може надати правової оцінки самій інформації, яка була покладена у підставу оскаржуваного рішення, оскільки орган, який її надав Управління СБУ у Хмельницькій області - не є відповідачем у справі та вимога щодо оскарження дій цього органу стосовно надання вказаної інформації як такої, що не відповідає дійсності, позивачем заявлена не була.

Щодо ускладнень у виїзді за межі України, які пов`язані із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України і введенням воєнного стану у зв`язку із цим, то слід зазначити указаний аргумент нівелюється загальновідомим фактом чисельного виїзду українців та осіб інших національностей, які проживали на території України, закордон з огляду на активні бойові дії.

Стосовно посилання апелянта на те, що його не було запрошено до Управління для дачі пояснень перед прийняттям рішення про відмову в надані дозволу на імміграцію варто зазначити, що ні Законом України «Про імміграцію» ні Порядком №1983 не визначено обов`язок Управління запрошувати заявника перед прийняттям рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію для надання будь-яких пояснень.

При цьому, законодавством також не передбачено відповідальність за надання недостовірної інформації під час отримання таких пояснень, а також не встановлено форму та порядок отримання таких пояснень.

Таким чином, пояснення в таких випадках доцільно отримувати тільки для встановлення факту усвідомлення подання недійсних документів або документів, що втратили чинність, а також наявність інших документів, які можуть підтвердити інші підстави.

Також колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 29.05.2023 по справі №522/5683/22, де судом зазначено, що оскільки на території України з 24.02.2022 триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, тому здійснення міграційним органом посиленого контролю у сфері дотримання іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства України є необхідним, виправданим, таким, у якому існує нагальна потреба та, що відповідає легітимній мсті його здіснення - ефективного реагування держави на загрози її безпеці.

Щодо посилання апелянта повагу до приватного та сімейного життя, слід зазначити, що позивач до приїзду в січні 2022 року постійно проживав в м. Санкт-Петербург, де має житло, займався підприємницькою діяльністю, одружений, має доньку, дружина та донька в даний час проживають в м. Санкт-Петербург, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі вказаного, судова колегія вважає, що міграційна служба приймаючи оскаржуване рішення діяла в межах та на підставі чинних норм законодавства України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволенні вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.