Справа № 738/2816/24
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/2816/24
№ провадження 2-а/738/6/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi головуючого судді Волошиної Н.В., за участю секретаря судового засідання Минець П.Д., представника позивача Туки С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

02 грудня 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій ОСОБА_1 просить: поновити позивачу строк на звернення до суду для оскарження постанови № 392 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП від 15 листопада 2024 року; скасувати Постанову № 392 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП від 15 листопада 2024, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, справу закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 листопада 2024 року начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 безпідставно виніс стосовно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова, не відповідає положенням статті 256 КУпАП, а при винесенні оскаржуваної постанови порушені вимоги статей 245, 280 КУпАП. Стаття 210 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого правопорушення обов`язково має бути зазначено, які саме правила військового обліку були порушені позивачем. Однак, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке посилання на нормативно-правові акти, які регулюють правила військового обліку, які порушені позивачем, не зазначені місце, час і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Позивач має відстрочку від призову на військову службу, яка була надана самим же відповідачем. З Витягу з Резерв+ вбачається, що позивач вчасно оновив свої військово-облікові дані, які станом на момент складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення не змінювалися, пройшов ВЛК, отже не зрозуміло, які саме правила військового обліку було ним порушено. Абзацом третім пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом. Отже, якщо повістка, яка надсилалася Позивачу та на яку він не з`явився, стосується саме направлення на медичний огляд, то така повістка є незаконною, а її невиконання зі сторони Позивача не могла стати підставою притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, ті обставини, що він не був обізнаним про виклик та мав діючу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на момент виклику, свідчать про те, що в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

20 грудня 2024 року до суду від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, будучи належним чином оповіщений, та про причини неприбуття не повідомив.

26 грудня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану ним постанову, не зазначено згідно з якою повісткою він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В матеріалах адміністративної справи відсутні докази щодо направлення йому повістки у відповідності з вимогами пункту 30-3 Порядку №560, а тому відповідач не може посилатися на належність оповіщення позивача, якщо в дійсності така повістка позивачем фактично не отримувалась.

2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.

Представник позивача просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та здійснити розподіл судових витрат.

Позивач у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

3.Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Із поданих до суду сторонами доказів, суд установив наступне.

З витягу з застосунку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку. 13.07.2024 року ОСОБА_1 уточнив дані, дані уточнено вчасно, вказані дані дійсні до 07.02.2025 року (з відстрочкою). Також витяг з Резерв+ містить прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, РНОКПП, категорію обліку, адресу проживання: АДРЕСА_1 , дату проходження ВЛК 09 жовтня 2023 року, номер в системі Оберіг 5.

Згідно із Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 вересня 2024 року №18/6716, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, на строк до 09 листопада 2024 року.

Згідно із Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 листопада 2024 року №18/8784, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, на строк до 07 лютого 2024 року.

У протоколі № 392 про адміністративне правопорушення від 08 листопада 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки, сформованої за допомогою ЄДРПВР та надісланої через АТ «Укрпошта» (повернулася через відсутність адресата за вказаною адресою), чим порушив правила військового обліку ПВР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. У Протоколі міститься підпис ОСОБА_1 , йому повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, зазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що повістку під особистий підпис не отримував.

Згідно із Постановою № 392 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 15 листопада 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за те, що він, як військовозобов`язаний порушив правила військового обліку в особливий період (воєнний стан, згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (зі змінами), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та абзац 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), а саме: не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до повістки, сформованої за допомогою ЄДРПВР та надісланої через АТ «Укрпошта» і повернулася через відсутність адресата за вказаною адресою, чим порушив правила військового обліку ПВР під час дії воєнного стану, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП.

4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року №921, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку. Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

З метою ведення військового обліку в державі утворюється система військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, який ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Решта військовозобов`язаних перебуває на загальному військовому обліку.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до частин 5, 6 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом.

Відповідно до частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзаців 10, 11 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок №560), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Відповідно до статті 27 вказаного Порядку під час мобілізації громадяни викликаються з метою:

1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів:

взяття на військовий облік;

проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);

призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Абзацом 2 підпункту 2 ст. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Статтею 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статтей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з частиною першою статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого правопорушення обов`язково має бути зазначено, які саме правила військового обліку були порушені.

Нормативно-правовими актами, які регулюють правила військового обліку призовниками, військовозобов`язаними, резервістами є Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Однак, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке посилання на зазначені вище нормативно-правові акти, які регулюють правила військового обліку, які порушені позивачем. Окрім того, не зазначені місце, час і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зокрема, відсутні відомості про те, на коли саме позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою метою, згідно з якою повісткою: її номер та дата, коли саме така повістка направлялася позивачу, що унеможливлює встановити суть адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 ..

Як вбачається з матеріалів справи №392 про адміністративне правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) було сформовано повістку №376914 на ім`я ОСОБА_1 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР), у якій зазначено, що йому належить з`явитися 16.10.2024 об 11-00 год., мета виклику для уточнення даних.

ОСОБА_1 повістка про виклик була направлена за адресою його проживання у АДРЕСА_1 .

Вказана судова повістка не була вручена ОСОБА_1 та повернута відправнику.

Відповідно до пункту 30 Порядку №560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Відповідно до пункту 30-2 Порядку №560 повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;

друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису (пункт 30-3)

Виходячи з вказаних положень Порядку №560 належним доказом, який підтверджує надсилання повістки позивачу може бути опис вкладення до поштового конверту, який відповідачем не додано до матеріалів справи.

Надсилання повістки не рекомендованим листом з описом вкладення, тобто в інший спосіб, є порушенням зі сторони відповідача процедури, яка визначена пунктом 30-3 Порядку №560, а тому підстави стверджувати про належне повідомлення позивача відсутні.

З поштового конверту з трекінгом АТ Укрпошти №820, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №392, жодним чином не можна встановити, що ОСОБА_1 направлялася саме повістка №376914 за викликом на 16.10.2024 на 11-00 годину.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З набранням чинності Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні запрацював застосунок "Резерв+", який дозволяє військовозобов`язаним оновити військово-облікові дані без візиту до ТЦК.

В Інструкції з користуванням застосунком Резерв+ зазначено, що після проходження процедури оновлення персональних даних та встановлення код-паролю, застосунок відправляє запит в реєстр Оберіг для отримання облікових даних з реєстру. Процедура отримання даних може забрати деякий час. Застосунок повідомить про завершення цієї операції за допомогою відповідного сповіщення в смартфоні і після цього відбудеться перехід на головний екран застосунку, де буде відображено військово-обліковий документ в електронній формі (далі еВОД) з основною інформацією: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, вид обліку (на обліку/знятий/виключений), категорія обліку (призовник, військовозобов?язаний/резервіст/не військовозобов?язаний), дата останнього оновлення документа, інформація про відстрочку чи бронювання (за наявності), інформація про наявність порушень правил військового обліку (за наявності)

Якщо статус «Потребує уточнення», еВОД і QR-код не формуються. У такому випадку відобразяться дані з реєстру Оберіг.

Електронний військово обліковий документ у застосунку Резерв+ має таку ж юридичну силу, як і паперовий військово-обліковий документ, військовий квиток чи приписне.

З надано позивачем витягу з застосунку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку. 13.07.2024 року ОСОБА_1 уточнив дані, вказані дані дійсні до 07.02.2025 року, відомості про наявність відстрочки, тип відстрочки. Також витяг з Резерв+ містить категорію обліку, відомості про вчасне уточнення даних, про проходження ОСОБА_1 09.10.2023 ВЛК, адресу проживання: АДРЕСА_1 , номер в системі Оберіг 5.

У вказаному витязі не відображено, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку та його дані потребують уточнення.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Мена), відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними.

ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутні.

У постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210 КУпАП не застосовуються - за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З наявних матеріалів справи та наданих відповідачем копій документів стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних даних ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Також слід зауважити, що до відзиву не було додано документів, що підтверджують повноваження представника відповідача Горної С., що дає підстави вважати, що заява по суті, Відзив на позовну заяву, підписаний особою, яка не мала на це відповідних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, ч.3 ст. 286 КАС України містить вичерпний перелік дій суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності зокрема суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про протиправність прийнятої ним стосовно позивача постанови, оскільки принцип презумпції невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України), у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП - закриттю.

5. Судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, а також ним понесені витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд дійшов висновку, з урахуванням положень частини першої статті 139 КАС України, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн та оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн, відповідає принципам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та послуг.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, від відповідача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову №392 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП від 15 листопада 2024 року, винесену начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок та 8000,00 гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача:

Тука Сергій Михайлович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач:

ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_2 .

Суддя Н.В.Волошина