Справа № 340/7805/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7805/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 ( суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/7805/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ухилення від нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди військовослужбовцям ЗСУ згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

стягнення з Держава Україна в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям ЗСУ згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в сумі 204 286,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача з 12.03.2022 призвано на військову службу в порядку мобілізації до ЗСУ і проходив військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує на те, що військовослужбовці, які фактично не перебувають в районах ведення бойових дій, але виконують спеціальні бойові завдання (розпорядження) з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури починаючи з лютого 2023 року мають законне право на отримання додаткової допомоги за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168. Позивач вказує, що згідно бойового розпорядження коменданта Кропивницького району Кіровоградської області від 09.02.2023 р. №1/15дск, гранатометника 1 відділення 3 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_1 залучено до виконання спеціального бойового завдання у складі мобільної вогневої групи спостережного посту на території Олександрівської селищної ради Кропивницького району починаючи з 10.02.2023. У подальшому щодоби начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання бойового розпорядження перелік відповідних військовослужбовців які заступають в наряд зі зброєю включався до відповідних наказів із зазначенням видів озброєння та кількості БК. Іменний склад розрахунків постів спостереження наведено окремим додатком до вказаного бойового розпорядження. Таким чином, з 10.02.2023 по 05.09.2023 позивач перебував на бойовому чергуванні та виконував спеціальне бойове завдання з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей тобто з протиповітряної прикриття об`єктів критичної інфраструктури». Позивач вважає, що з лютого 2023 року відповідачем безпідставно припинено виплату йому додаткової винагороди, яка являється частиною грошового забезпечення військовослужбовця у розмірі 30 000 грн на місяць.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Також зазначено, що суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що факт виконання бойового (спеціального) завдання має бути підтверджений відповідними документами, визначеними у пункті 4 розділу XXXIV Порядку №260: бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій та рапорт командира про участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань). Матеріали справи містять бойове розпорядження №1/15дск від 09.02.2023 з огляду на яке встановлено, що позивач з 10.02.2023 входив до складу розрахунку до постів візуального спостереження з метою підвищення ефективності виявлення ворожих повітряних цілей та швидкого оповіщення, а також цільового використання мобільної вогневої групи в місцях найбільш ймовірних прольотів ворожих ракет та безпілотників (а.с.5-7). Однак, підставою для відмови у задоволенні позову судом першої інстанції зазначено, що сторонами не надано до суду записів із журналу бойових дій та рапорту командира про участь позивача у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Таким чином, матеріалами справи не підтверджено, що у період з лютого 2023 року по вересень 2023 року позивач брав участь у виконанні бойових завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та Порядком №260, у період з лютого 2023 року по вересень 2023 року, матеріалами справи не підтверджено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю. Разом з тим, така позиція суду першої інстанції прямо суперечить вимогам ст.77 КАС України (В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача). Адже відповідачем не надано доказів на підтвердження того що я не виконував у зазначений період бойових (спеціальних) завдань або не брав участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у тому числі з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями. Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо ухилення від нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди військовослужбовцям ЗСУ згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Ухилення від нарахування та виплати зазначеної винагороди якраз і полягає у тому

що відповідачем не відображено відповідної інформації у журналах ведення бойових дій або такі журнали взагалі не ведуться, командир підрозділу не складав щомісяця рапорт про нарахування цих коштів. Бездіяльність відповідача в цій частині не може стати підставою для обмеження позивача в отриманні додаткового грошового забезпечення згідно особливостей виконуваних позивачем завдань.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 11.03.2022 р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації (а.с.9, зі зворотного боку) та з 12.03.2022 р. перебуває на військовій службі в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Відповідно до бойового розпорядження військового коменданта Кропивницького району №1/15дск від 09.02.2023 р. з метою підвищення ефективності виявлення ворожих повітряних цілей та швидкого оповіщення, а також цільового використання мобільної вогневої групи в місцях найбільш ймовірних прольотів ворожих ракет та безпілотників наказано до 16:00 грн 10.02.2023 р. розмістити згідно додатку переліку місць розташування, який затверджено начальником обласної військової адміністрації Кіровоградської області розрахунки військовослужбовців з особового складу рот охорони на пости візуального спостереження з відповідним забезпеченням (склад розрахунків подається окремим додатком) (а.с.5-6). Згідно із додатком до бойового розпорядження військового коменданта Кропивницького району №1/15дск від 09.02.2023 р. гранатометник 1 відділення 3 взводу солдат ОСОБА_1 входив до складу розрахунку з розташуванням в Олександрівці (а.с.7).

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 30.08.2023 р. №275-РС звільнено із займаної посади солдата ОСОБА_1 , гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 та призначено водієм-заправником автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (а.с.16).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 06.09.2023 р. №249 солдата ОСОБА_1 , гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) від 30.08.2023 р. №275-РС на посаду водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 окремої механізованої бригади, з 06 вересня 2023 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 та всіх видів забезпечення (а.с.13).

З огляду на зміст довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 встановлено, що у період з лютого 2023 року по вересень 2023 року ОСОБА_1 не виплачувалася додаткова допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн (а.с.34).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Частинами 2-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (далі - Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови від 21.01.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. (абзац перший);

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац четвертий Постанови № 168).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Наказом МО України № 44 від 25.01.2023 до наказу № 260 було внесено зміни (набрали чинності з 01.02.2023), внаслідок яких цей наказ було доповнено новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 2 Розділу XXXIV Наказу № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в розмірі 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Відповідно до пункту 4 Розділу XXXIV Наказу № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Позивач вважає, що за спірний період (із лютого 2023 року по вересень 2023 року) здійснював охорону об`єкта, який відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, тому відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому додаткову грошову винагороду у розмірі 30000 грн.

Відповідно до бойового розпорядження військового коменданта Кропивницького району №1/15дск від 09.02.2023 з метою підвищення ефективності виявлення ворожих повітряних цілей та швидкого оповіщення, а також цільового використання мобільної вогневої групи в місцях найбільш ймовірних прольотів ворожих ракет та безпілотників наказано до 16:00 грн 10.02.2023 розмістити згідно додатку переліку місць розташування, який затверджено начальником обласної військової адміністрації Кіровоградської області розрахунки військовослужбовців з особового складу рот охорони на пости візуального спостереження з відповідним забезпеченням (склад розрахунків подається окремим додатком) (а.с.5-6). Згідно із додатком до бойового розпорядження військового коменданта Кропивницького району №1/15дск від 09.02.2023 гранатометник 1 відділення 3 взводу солдат ОСОБА_1 входив до складу розрахунку з розташуванням в Олександрівці (а.с.7).

Оцінюючи оскаржені дії відповідача суд враховує таке:

до 01.02.2023 року питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди регулювалося виключно Постановою № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також її положення були роз`ясненні в Телеграмі Міністра Оборони України № 248 від 25.03.2022 року. Для отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. відповідно до Постанови № 168 військовослужбовцю достатньо було перебувати на військовій службі та виконувати свої посадові обов`язки.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції від 21.01.2023 року) керівників відповідних міністерств та державних органів уповноважено визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, в тому числі в розмірі до 30000 грн. На виконання цього пункту наказом МО України № 44 від 25.01.2023 внесені зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом МО України № 260 від 07.06.2018 (далі Наказ № 260), що набрали чинності з 01.02.2023, внаслідок яких цей наказ було доповнено новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Отже, з 01.02.2023 виплата передбаченої Постановою №168 доплати в сумі до 30000 грн. здійснюється в порядку та на умовах, визначених Наказом № 260.

Так, відповідно до положень розділу XXXIV Наказу № 260, основною умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. є виконання військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), в т.ч. з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями.

Отже, з 01.02.2023 для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. вже недостатнього самого факту перебування на військовій службі та виконання поставлених командиром завдань, в т.ч. щодо охорони тих чи інших військових чи цивільних об`єктів, а необхідно виконувати бойові (спеціальні) завдання щодо оборони об`єктів критичної інфраструктури. Крім того, факт виконання бойового (спеціального) завдання має бути підтверджений відповідними документами, визначеними у пункті 4 розділу XXXIV цього наказу (бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій та рапорт командира про участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань).

У зв`язку із введенням у дію наказу Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44, Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України розроблено роз`яснення від 11.04.2023 № 423/1932 щодо окремих питань виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого.2022 р. №168. Згідно з пунктом 6 цього роз`яснення «Щодо переліку об`єктів критичної інфраструктури» роз`яснено, що перелік об`єктів критичної інфраструктури затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 № 1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника». Перелік об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду військовими частинами Державної спеціальної служби транспорту затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року №1833-034 «Про затвердження переліків об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного та особливого періоду».

Сторони визнають, що позивач із лютого 2023 року по вересень 2023 року дійсно, метою підвищення ефективності виявлення ворожих повітряних цілей та швидкого оповіщення, а також цільового використання мобільної вогневої групи в місцях найбільш ймовірних прольотів ворожих ракет та безпілотників входив до складу розрахунку з розташуванням в Олександрівці (а.с.7) на підставі бойового розпорядження військового коменданта Кропивницького району №1/15дск від 09.02.2023.

Проте об`єкт, охорону якого здійснював позивач, не відноситься ані до об`єктів критичної інфраструктури, ані до переліку об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду. А отже, відсутня одна із необхідних умов для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. відповідно до Наказу № 260 та роз`яснення МОУ № 423/1932. Отже, відповідач діяв правомірно, оскільки не мав підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000грн. за спірний період.

Підсумовуючи наведені мотиви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , тому у їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене, апелянтом на підставі належних та допустимих доказів не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 в адміністративній справі №340/7805/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 січня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова