Справа № 460/1514/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Справа № 460/1514/24 пров. № А/857/26821/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року (суддя Поліщук О.В., м. Рівне), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ), в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV), яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020 - 2022 роки;

зобов`язати ГУПФ призначити та виплатити ОСОБА_1 з 14.08.2023 пенсію за віком відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону №1058-IV, яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період з страхового стажу починаючи з 01.07.2000 та з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV, яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020 - 2022 роки. Зобов`язано ГУПФ призначити та виплатити позивачу з 14.08.2023 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, яка призначається вперше із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що у спірних відносинах мало місце не призначення пенсії позивачу, а переведення на пенсію, розраховану за іншим законом, відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ) на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і не дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що з 15.09.2005 позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком на умовах Закону №3723-ХІІ.

Далі, позивач звернулась до ГУПФ із заявою про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 та із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки відповідно до частини першої та другої статті 40 Закону України №1058-IV.

15.09.2023 листом № 31878-29091/С-02/8-1700/23 ГУПФ повідомило позивачу, що в автоматичному режимі переведення на пенсію за віком на умовах Закону №1058-IV не проводилося, оскільки у разі здійснення такого переведення розмір пенсійної виплати позивача зменшиться. Пенсійний орган зауважує, що оскільки позивач реалізувала своє право на призначення пенсії за віком 15.09.2005 та з 15.09.2005 обрала отримання пенсії за віком на умовах Закону №3723-ХІІ, то підстави для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду із позовом.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом №1058-IV.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частина третя статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно із пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Проаналізувавши вищевказані норми законодавства, апеляційний суд зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлений порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як установлено судом першої інстанції, позивач з 05.09.2005 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.

З огляду на наведене, переведення позивача на того ж виду пенсію (пенсія за віком) не є призначенням пенсії повторно на підставі положень Закону № 1058-IV, тому не може бути застосовано при обчисленні перерахованої пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який просить позивач.

Оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, апеляційний суд зазначає, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21, від 27 червня 2023 року у справі № 500/4392/22.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що процедура переведення позивача з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону № 3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону № 1058-IV, дотримана відповідачем в повній мірі, а тому відмова ГУПФ у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (2020-2022), є правомірною.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич