Справа № 201/8175/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2025 року м. Дніпросправа № 201/8175/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2024 ( суддя Ткаченко Н.В.) в адміністративній справі №201/8175/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. №4-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2024 був доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де о 21:45 год. вручено повістку на 02.04.2024, у зв`язку з чим 02.04.2024 також весь день провів у різних чергах в ТЦК та нічого не знав про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Лише 21.05.2024 від банків дізнався, що рахунки, в тому числі зарплатний, арештовані державним виконавцем на підставі постанови №6/2470 від 02.04.2024 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Позивач вважає, що постанова №6/2470 від 02.04.2024 є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було дотримано усіх необхідних норм, передбачених КУпАП. Зокрема, відповідачем не доведено, наявності обов`язку явки 15.01.2024, а саме відсутній корінчик від повістки. Також, його не було ознайомлено з протоколом, не вручена його копія, не роз`яснено права та обов`язки, не сповіщено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, позивач не прийняв участь у розгляді справи, чим були порушені його права на захист. Крім того, оскаржувана постанова не вручена позивачу, не надіслана на його адресу, позивач не був ознайомлений з постановою після її прийняття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2024 позов залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником наведені доводи, якими він обґрунтовував позовну вимогу, та які, на його думку, суд першої інстанції проігнорував. Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду зі спірного питання.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідачем заперечення проти вимог апеляційної скарги, залишивши апеляційну скарга без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо клопотання позивача про розгляд справи за участю то таке задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.01.2024 ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 15.01.2024, що підтверджується особистим підписом останнього у розписці №632 (а.с. №25).

З рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2024 вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 15.01.2024 о 09:00 год., а також протягом всього дня не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. №26).

23.02.2024 до відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області направлене звернення відповідно до ст. 259 КУпАП щодо доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. №25 зв.ст.).

01.04.2024 о 20:48 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_3 доставлено ОСОБА_1 , який отримав виклик, що за адресою: АДРЕСА_2 «лежить невідома людина». Під час відпрацювання виклику працівниками поліції було виявлено особу, яку пізніше встановлено як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. №26 зв.ст.).

01.04.2024 ОСОБА_1 було доставлено поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_3 як особу, що 11.01.2024 особисто отримала повістку №632 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 9:00 год. 15.01.2024, але за повісткою ні у визначений день, ні в подальшому самостійно не прибув, про неможливість з`явитися будь-яким зручним йому способом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив.

Також, 01.04.2024 відповідальний виконавець мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старший солдат ОСОБА_4 , якого призначено посадовою особою, уповноваженою складати адміністративні протоколи, складено відносно ОСОБА_1 протокол № 50 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. № 27).

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.04.2024 о 14:00 год. у приміщенні 3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене було доведене під особистий підпис позивача (а.с. № 27 зв.ст.).

Також, позивачу було вручено другий примірник протоколу, що підтверджується його особистим підписом (а.с. №27 зв.ст.).

Крім того, судом встановлено, що 01.04.2024 о 21:35 год. ОСОБА_1 було вручено під особистий підпис повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 02.04.2024, що підтверджується особистим підписом останнього у розписці №7342 (а.с. №28).

Під час складання протоколу будь-яких клопотань від позивача не надходило, зазначено лише, що раніше отримана повістка складена з помилкою в написанні його прізвища.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду адміністративного матеріалу, позивач не прибув для участі у його розгляді, про причини неявки не повідомив.

За результатами розгляду адміністративного матеріалу постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №6/2470 від 02.04.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме штраф у сумі 3 400 грн., у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин (а.с. №8-9).

05.04.2024 за вих. 6/2599/1 на адресу місця проживання позивача засобами оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» було направлено копію оскаржуваної постанови (а.с. №28 зв.ст.).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою , факт допущення позивачем вказаного правопорушення належним чином доведений відповідачем.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями частини 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 5 статті 1 Закону № 3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 3, 5 статті 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Згідно вимог ст. ст.1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 означеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, 1) організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; 2) здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; 3) виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; 4) організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вже було зазначено вище, 01.04.2024 відповідальний виконавець мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 старший солдат ОСОБА_4 , якого призначено посадовою особою, уповноваженою складати адміністративні протоколи, складено відносно ОСОБА_1 протокол № 50 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. № 27).

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.04.2024 о 14:00 год. у приміщенні 3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене було доведене під особистий підпис позивача (а.с. № 27 зв.ст.).

Крім того, 01.04.2024 о 21:35 год. ОСОБА_1 було вручено під особистий підпис повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 год. 02.04.2024, що підтверджується особистим підписом останнього у розписці №7342 (а.с. №28).

За результатами розгляду вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, 02.04.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову № 6/2470 за справою про адміністративне правопорушення, відповідно до якої вирішено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 210-1 КУпАП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що нормою частини 2 статті 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною 1 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

До цього ж, колегія суддів звертає увагу, що посилання на ч. 2 ст. 210 КУпАП не можна розглядати як конкретне відображення суті правопорушення, оскільки у вказаній нормі перераховані декілька дій, які можуть підпадати під об`єктивну сторону адміністративного правопорушення (повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті або вчинення такого порушення в особливий період), а суд не вправі самостійно виокремлювати ті істотні ознаки складу правопорушення, які наявні в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перебираючи таким чином на себе функції суб`єкта владних повноважень.

Однак, ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи не містять будь-яких відомостей та доказів про те, що позивача раніше піддавалося адміністративному стягненню за частиною 1 статті 210-1 КУпАП, що є обов`язковою умовою для застосування стягнення, передбаченого частиною другою вказаної статті.

Крім того, судом апеляційної інстанції, із відзиву на позовну заяву, було встановлено, що відповідачем викладені нечіткі обставини викладені в підтвердження позиції відповідача, з яких неможливо встановити послідовність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що позбавляє можливості переконатися в законності та обґрунтованості дій відповідача.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затверджена Наказом МОУ від 01.01.2024 року №3, встановлено, що уповноважена посадова особа ТЦК та СП, якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (визначається наказом керівників відповідних ТЦК та СП) складає протокол у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі зазначаються:

дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол;

відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності;

місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;

нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є);

пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол підписує уповноважена посадова особа, яка його склала, та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол можуть підписати також і ці особи.

Уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися зі складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

Відмова від підписання протоколу, як і відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу.

До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що старший солдат ОСОБА_4 має право або є уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП, якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки такі повноваження визначаються відповідним наказом керівника відповідного ТЦК та СП.

Крім того, колегія суддів зазначає, що 01.04.2024 о 20:48 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_3 доставлено ОСОБА_1 , який отримав виклик, що за адресою: АДРЕСА_2 «лежить невідома людина». Під час відпрацювання виклику працівниками поліції було виявлено особу, яку пізніше встановлено як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. №26 зв.ст.).

Отже, подія за якою відбулось доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 не пов`язана із раніше направленим зверненням до відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області у відповідності до ст. 259 КУпАП щодо доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови №6/2470 від 02.04.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400, 00 грн., та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 605,60 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн., які слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2024 в адміністративній справі №201/8175/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6/2470 від 02.04.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400, 00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1514,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова