Справа № 420/32140/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області, в яких позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо незастосування за період з 01.01.2020 року по 20.05.2024 року при обчислені ОСОБА_1 розміру усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат відповідно до вимог постанови КМУ від 30.08.2017 року №704;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 20.05.2024 року усіх видів щомісячного грошового забезпечення та інших виплат за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020-2024 роки, грошової компенсації за дні додаткової відпустки за 2020-2024 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області згідно вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV здійснити виплату ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення за 2020-2024 роки без утримання з нього сплати єдиного соціального внеску;

- встановити судовий контроль та зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у вказаній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 01.01.2020 року по 20.05.2024 року проходив службу в Управлінні Служби безпеки України в Одеській області.

Однак, за твердженням позивача, у період проходження ним служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі, а саме у спірний період йому виплачувався посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, затвердженого Законами України "Про Державний бюджет України " на відповідний рік.

Посилаючись на вищевказане, позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання відомостей про його грошового забезпечення за спірний період, водночас, отримавши у відповідь лист Управління Служби безпеки України в Одеській області від 24.09.2024 року дізнався про нарахування та виплату йому грошового забезпечення у зменшеному розмірі, а саме із врахуванням прожиткового мінімуму, встановлено станом на 01 січня 2018 року.

Оскільки у спірний період нараховування та виплата позивачу грошового забезпечення була здійснена в заниженому розмірі, позивач вирішив звернутися до суду з даним адміністративним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року у справі №420/32140/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

01.11.2024 року від представника Управління Служби безпеки України в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що правові підстави для застосування при розрахунку грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2020 року по 20.05.2024 року та належних йому виплат при звільнення інших розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у Управління були відсутні, тому позовні вимоги позивача є незаконними.

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до абзацу одинадцятого пункту 1 частини першої статті 4 у редакції Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 03.10.2017 року №2148-VIII платниками єдиного внеску є роботодавці осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту. Таким чином, позивач помилково вважає, що Управління утримує (тобто виступає податковим агентом) з грошового забезпечення військовослужбовців єдиний соціальний внесок, оскільки Управління відповідно до вищевказаного Закону здійснює його нарахування і самостійно сплачує до Пенсійного Фонду України з бюджетних коштів.

13.11.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, на яку заперечень до суду надано не було.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року провадження у справі №420/32140/24 було зупинено відповідно до п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та у подальшому поновлено ухвалою суду від 27.11.2024 року.

На виконання ухвали суду від 06.11.2024 року, стороною відповідача було надіслано до суду довідки про розмір нарахованого грошового забезпечення позивача за спірний період.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Рішення у справі ухвалено в строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням перебування головуючого у справі на лікарняному.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 13.02.2020 року по 20.05.2024 року проходив службу в Управлінні Служби безпеки України в Одеській області, що підтверджується витягом з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області «По особовому складу» від 16.05.2024 року №311-ОС/дск та довідкою Управління Служби безпеки України в Одеській області від 12.11.2024 року №65/14сп-817.

Згідно вищевказаного витягу з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області «По особовому складу» від 16.05.2024 року №311-ОС/дск також вбачається, що позивачу було виплачено грошову компенсацію за 20 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2020 рік, 10 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, 32 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік та 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік.

Також за вищевказаним витягом з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області «По особовому складу» від 16.05.2024 року №311-ОС/дск також вбачається, що позивачу було виплачено грошову компенсацію за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2020 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2021 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2022 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2023 рік та за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2024 рік.

Згідно наданих до суду Управлінням Служби безпеки України в Одеській області довідок від 11.11.2024 року за №213, №214, №215, №216 та №217 вбачається, що грошове забезпечення за спірний період нараховувалося із врахуванням розміром посадових окладів, окладів за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року у сумі 1 762,00 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами відповідно до Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року).

Крім того, згідно наданої до суду Управлінням Служби безпеки України в Одеській області довідки від 11.11.2024 року за №210 вбачається, що одноразові додаткові види грошового забезпечення у розрізі 2020-2024 років також нараховувались із врахуванням розміром посадових окладів, окладів за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року у сумі 1 762,00 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (а з 20.05.2023 року у розмірі 1 762,00 грн., враховуючи зміни, відповідно до Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року).

Разом з тим позивач стверджує, що його грошове забезпечення за період з 2020-2024 років повинно було нараховуватись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року.

Враховуючи вищевказане, позивач у вересні 2024 року звернувся до відповідача із заявою про отримання відомостей про розрахунок його грошового забезпечення за спірний період.

24.09.2024 року від Управління Служби безпеки України в Одеській області надійшов лист, в якому вбачалась про нарахування та виплату грошового забезпечення позивача у зменшеному розмірі, а саме із врахуванням прожиткового мінімуму, встановлено станом на 01 січня 2018 року.

Не погоджуючись із нараховуванням та виплатою йому грошового забезпечення в заниженому розмірі, позивач звернувся до суду в межах даної справи задля захисту своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суспільні відносини з винагороди за працю військовослужбовця додатково деталізовані приписами ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Судом встановлено, що 01 березня 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд акцентує увагу на тому, що враховуючи вищевказані нормативні приписи, грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. У свою чергу, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення входять підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди та премії.

Приписи пункту 2 постанови №704 корелюються із пунктом 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (надалі Порядок №260).

Додатком 1 до постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Тобто, на момент набрання чинності постановою №704 (01.03.2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови №103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01.03.2018 року пункт 4 постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМ України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови КМ України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто, з 29.01.2020 року була відновлена дія п. 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018 року.

Отже з 29.01.2020 року виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції Постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Разом з тим, відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.

Оскільки приписи п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, то в даному випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Аналогічну правову позицію було висловлено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року по справі № 420/10137/22.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 1762,00 грн.

Разом з тим, згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 102,00 грн., згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 270,00 грн., згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" передбачено, що станом на 01.01.2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 481,00 грн., та згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" передбачено, що станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2684,00 грн.

Як було встановлено судом, позивач проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Одеській області у період з 13.02.2020 року по 20.05.2024 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у період з 13.02.2020 року по 19.05.2023 року включно грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року за Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2021 року за Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2022 року за Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та станом на 01.01.2023 року за Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

З огляду на вищезазначене підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.02.2020 року по 19.05.2023 року включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 13.02.2020 року по 19.05.2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Разом з тим, суд відмовляє у заявлених позовних вимогах позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку його грошового забезпечення з 01.01.2020 року по 12.02.2020 року включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, оскільки позивач почав проходити службу Управління Служби безпеки України в Одеській області лише з 13.02.2020 року.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку його грошового забезпечення за період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», то суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, та внесення зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704», яка набрала чинності 20.05.2023 року, було скасовано п.п. 1 п. 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, та внесено зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, відповідно до яких установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Зазначені зміни були відсутні на час виникнення спірних правовідносин з 02.01.2023 року по 19.05.2023 року, та жодним із положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 не надано зворотної дії в часі застосування її приписів.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про те, що позивач мав право на отримання грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, але до 19.05.2023 року включно, тобто до дати внесення змін у п. 4 постанови КМУ №704.

Разом з тим, грошове забезпечення позивача у період з 20.05.2023 року по 31.12.2023 року, а також з 01.01.2024 року по 20.05.2024 року включно мало обчислюватись із врахуванням внесених змін до п. 4 постанови КМУ №704, тобто розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб мали розраховуватись, виходячи з розміру 1 762 грн., та визначатись шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідачем за час розгляду справи не заперечувався той факт, що посадовий оклад позивача за період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року був розрахований, виходячи з прожиткового мінімуму у розмірі 1 762 грн.

Разом з тим, вищевказане обчислення відповідачем грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 року по 31.12.2023 року та з 01.01.2024 року по 20.05.2024 року включно, із врахуванням розміру 1 762 грн., не свідчить про недотримання відповідачем порядку розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця згідно внесених змін постановою КМУ від 12.05.2023 року №481 до постанови КМУ №704.

Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що відповідачем було доведено правомірність та обґрунтованість дій щодо розрахунку грошового забезпечення позивача у період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму у розмірі 1 762 грн., то суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними дій Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо розрахунку його грошового забезпечення за період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 року» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 року».

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку компенсації за невикористані ним дні щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на відповідній календарний рік, суд зазначає наступне.

Згідно п.3 розділу XXXI Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (п.6 розділу XXXI Порядку №260).

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області «По особовому складу» від 16.05.2024 року №311-ОС/дск позивачу було виплачено грошову компенсацію за 20 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2020 рік, 10 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік, 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, 32 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, а також грошову компенсацію за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2020 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2021 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2022 рік, за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2023 рік та за 14 невикористаних днів додаткової відпустки учасникам бойових дій за 2024 рік.

Судом також було встановлено, що одноразові додаткові види грошового забезпечення у розрізі 2020-2024 років нараховувалися відповідачем за розміром посадових окладів, окладів за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року у сумі 1 762,00 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 (із змінами, відповідно до Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року).

Отже, на думку суду, невірне визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 13.02.2020 по 19.05.2023 року включно, відповідно вплинуло й на обчислення розміру його грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2020 року по 2023 рік.

Разом з тим, як було встановлено судом вище, посадовий оклад позивача за період з 2024 року був розрахований, виходячи з прожиткового мінімуму у розмірі 1 762 грн. У той же час суд акцентує увагу на тому, що розрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Разом з тим, вищевказане обчислення відповідачем грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року включно, із врахуванням розміру 1 762 грн., не свідчить про недотримання відповідачем порядку розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, згідно внесених змін постановою КМУ від 12.05.2023 року №481 до постанови КМУ №704.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2024 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на відповідній календарний рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу XXIII Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Судом встановлено, що позивачу у розрізі періоду 2020-2024 років нараховувалась та виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення, що відповідачем за час розгляду справи не заперечувалось.

Як вже було встановлено вище, одноразові додаткові види грошового забезпечення у період 2020-2024 років, до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення, нараховувалися відповідачем за розміром посадових окладів, окладів за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року у сумі 1 762,00 грн. відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 (із змінами, відповідно до Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 року).

Отже, на думку суду, невірне визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 13.02.2020 по 19.05.2023 року включно, відповідно вплинуло й на обчислення розміру його матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 2020 року по 2023 рік.

Разом з тим, посадовий оклад позивача за період з 2024 року був розрахований, виходячи з прожиткового мінімуму у розмірі 1 762 грн. У той же час суд акцентує увагу на тому, що розрахунок матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою.

Тобто, вищевказане обчислення відповідачем грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 року по 20.05.2024 року включно, із врахуванням розміру 1 762 грн., не свідчить про недотримання відповідачем порядку розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно внесених змін постановою КМУ від 12.05.2023 року №481 до постанови КМУ №704.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд акцентує увагу на тому, що враховуючи вищевказані приписи постанови №704 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення військовослужбовців включає до себе посадовий оклад, оклад за військове (спеціальне) звання, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення. У свою чергу, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення відносяться: грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій та грошова допомога на оздоровлення.

З огляду на вищезазначене підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.02.2020 року по 19.05.2023 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 13.02.2020 та 31.12.2020 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Крім того суд вважає за необхідне зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Додатково суд вважає за необхідне зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату усіх видів грошового забезпечення за 2020-2024 роки без утримання сплати з нього єдиного соціального внеску, то вказана вимога, на думку суду, є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки перерахунок грошового забезпечення у належному розмірі відповідачем на даний час ще не здійснений, виплати не проведено, а тому права позивача в цій частині військової частиною наразі не порушені.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у вказаній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України одночасно з прийняттям рішення по суті позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі №420/32140/24 не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Служби безпеки України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Єврейська, 43) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.02.2020 року по 19.05.2023 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 13.02.2020 та 31.12.2020 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, що складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року включно, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький