Справа № 320/13134/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерства юстиції України, Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі - позивач, Приватний нотаріус, ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ЦМУ МЮ (м. Київ), Міжрегіональне управління, Управління), Міністерства юстиції України (далі - Міністерство, Мін`юст, МЮУ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України (далі - ВККН, Комісія), третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно внесення Подання № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 року до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 207/6 від 22 лютого 2024 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 2 від 22.04.2024 року, ухвалене за результатом розгляду Подання від 22.02.2024 року вих. № 9247/9.1-24 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1299/5 від 01.05.2024 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.05.2024 р. № 481/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, надати доступ до Єдиних та Державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про нотаріат» з метою здійснення нотаріальних та реєстраційних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, в тому числі, направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення щодо відновлення доступу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, внести інформацію про приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 в відомості Єдиного реєстру нотаріусів, в тому числі, направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення про поновлення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо внесення Подання № 9247/9.1-24 від 22 лютого 2024 року до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано Наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 207/6 від 22 лютого 2024 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 ».

Визнано протиправними та скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 2 від 22 квітня 2024 року, ухвалене за результатом розгляду Подання від 22.02.2024 року вих. № 9247/9.1-24 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1299/5 від 01 травня 2024 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1».

Визнано протиправним та скасовано наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 травня 2024 року № 481/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, надати доступ до Єдиних та Державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про нотаріат» з метою здійснення нотаріальних та реєстраційних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, та направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення щодо відновлення доступу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

Зобов`язано Міністерство юстиції України Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, внести інформацію про приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 в відомості Єдиного реєстру нотаріусів, та направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення про поновлення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що підпунктом «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» не передбачено жодних інших додаткових умов для застосування цієї підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, зокрема, окремого рішення, окремої ухвали або статусу нотаріуса як відповідача у процесі, оскільки, вимоги статті 12 цього Закону є імперативними, а отже, передбачають вжиття контролюючими органами у сфері нотаріату (Міністерство та його територіальні органи) заходів реагування саме щодо внесення Подання на розгляд Комісії. Відтак, необхідність у проведенні перевірки та складання відповідної довідки, про які зазначає позивач, відсутня.

Апелянт зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постановою Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21 було встановлено порушення Приватним нотаріусом вимог статті 654 Цивільного кодексу України, підпунктів 7.1. 7.2 пункту 7 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пунктів 6.12. 6.13 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства.

На виконання Закону України «Про нотаріат» та Порядку внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Мін`юсту від 28.07.2011 № 1904/5, Управлінням виконано свій позитивний обов`язок щодо підготовки та внесення Подання до Комісії про анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса, що, на переконання апелянта, спростовує міркування позивача і доводи суду стосовно протиправності його внесення.

Щодо дотримання процедури внесення Подання, апелянт також послався на те, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду доручення Міністерства юстиції України № 5519/4404-22-24/37.1 від 11 січня 2024 року, у Приватного нотаріуса ОСОБА_1 було витребувано пояснення та копії документів.

Також, не погодившись із рішенням суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції здійснено лише поверхневий аналіз норм законодавства, які регулюють питання нотаріальної діяльності та притягнення до відповідальності нотаріусів, залишивши поза увагою доводи Міністерства стосовно окремої підстави для направлення Подання до ВККН без проведення відповідної перевірки та складання довідки.

Апелянт вказує, що підпунктом «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» не передбачено жодних інших додаткових умов для застосування цієї підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, зокрема, окремого рішення, окремої ухвали або статусу нотаріуса як відповідача у процесі, оскільки вимоги статті 12 Закону є імперативними, а отже, передбачають вжиття контролюючими органами у сфері нотаріату (Міністерство та його територіальні органи) заходів реагування саме щодо внесення Подання на розгляд Комісії. Відтак, необхідність в окремій ухвалі, проведенні перевірки та складанні відповідної довідки, про які зазначає суд першої інстанції, відсутня.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що у рішеннях судів, направлених до Міністерства та Управління, серед іншого зазначалось про необхідність застосування до нотаріусів заходів реагування. Судовими рішеннями у справі № 643/18223/21 було встановлено порушення Приватним нотаріусом вимог статті 654 Цивільного кодексу України, підпунктів 7.1, 7.2 пункту 7 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пунктів 6.12, 6.13 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства.

Апелянт, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, зазначає, що аналіз положень пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат», які визначають підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, дозволяє виокремити випадки, які мають чітку юридичну основу та можуть слугувати самостійними підставами для внесення Подання про анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю, без необхідності їх перевірки у порядку, визначеному статтею 33 Закону, відповідно і Порядком № 357/5, зокрема, як таку підставу зазначено підпункт «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що внесенню Подання мало передувати розгляд скарги ОСОБА_2 на дії Приватного нотаріуса та проведення відповідної перевірки, що не було здійснено Управлінням, апелянт звернув увагу на те, що підставою для внесення територіальним органом Подання став супровідний лист Московського районного суду м. Харкова за підписом судді Скотар А.Ю. від 28.12.2023 № 643/18223/21/61284/2023 з додатками, в яких містилися рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постанова Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21, а не скарга ОСОБА_2 . При цьому, відповідач зазначив, що такий лист не є пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) і скаргою відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а отже, не є зверненням фізичної особи за якою необхідно проводити перевірку. Вказує, що скарги ОСОБА_2 не були підставою для анулювання свідоцтва Приватного нотаріуса.

Крім того, апелянт наголосив, що питання щодо законності вчинених нотаріальних дій є виключно компетенцією суду.

З приводу долучення до Подання документів, передбачених пунктом 4 Порядку від 28.07.2011 № 1904/5, апелянт вказав, що внесене Подання повністю відповідає вимогам такого Порядку.

10 вересня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук Анастасії Ігорівни надійшов відзив на апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким підтримує позицію суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) представник позивача вказує, що апеляційна скарга не містить жодного посилання на обставини неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а на аргументи викладені відповідачем в апеляційній скарзі суд першої інстанції надав мотивовану оцінку.

Представник позивача зазначає, що Подання, яке внесено ЦМУ МЮ (м. Київ) на розгляд ВККН, не містить обов`язкової умови для правозастосування пп. «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» - рішення суду, яке набрало законної сили, з якого вбачається порушення нотаріусом вимог законодавства саме при вчиненні нотаріальної дії.

На переконання представника позивача, позивач не вчиняла нотаріальної дії, щодо якої наявне рішення суду, яке набрало законної сили про порушення нотаріусом вимог законодавства, адже дописка у Довіреність від 26.02.2020 року, про яку вказано в судових рішеннях у справі № 643/18223/21, які оскаржуються, в тому числі, позивачем у Верховному Суді, не є нотаріальною дією, в розумінні ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про нотаріат».

Вказує, що відсутність порушення законодавства, яке встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, при вчиненні позивачем нотаріальної дії, підтверджується і ВККН у Рішенні від 22.04.2024 року № 2. Уданому рішенні ВККН зазначено, що «здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_1 дописка у тексті довіреності не є результатом виправлення помилки, допущеної нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії, а суттєво розширила та надала нові права представнику за довіреністю, отже є невід`ємною складовою самої нотаріальної дії та не могла бути вчинена», тобто дописка не є нотаріальною дією, а є «складовою нотаріальної дії». При цьому, у спеціальному законі відсутній випадок для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю: набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні «складової нотаріальної дії», а не безпосередньо нотаріальної дії.

Також, представник позивача, посилаючись на висновки Верховного Суду, зазначає, що у статті 34 Закону України «Про нотаріат» наведено перелік нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси. Вказаний перелік, як й інші норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, не містять вказівки на те, що внесення виправлень у довіреності або видача представнику особи свідоцтв є нотаріальною дією.

Представник позивача звертає увагу на те, що протягом 2023 року до ЦМУ МЮ (м. Київ) неодноразово надходили скарги ОСОБА_2 на дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (вх. №№ Л-787-23 від 30.01.2023, Л-2012-23 від 23.02.2023, Л-5333-23 від 01.05.2023). На скарги ОСОБА_2 були надані відповіді, наказом Мін`юсту перевірка дій позивача за зверненням фізичної особи не призначалась, пояснення нотаріусом не надавались, довідка за наслідками перевірки не складалась.

Крім того, представник позивача зазначає, що в матеріалах справи наявна Довідка від 12.07.2023, складена за наслідками проведеної планової комплексної перевірки діяльності Приватного нотаріуса, в якій серед інших встановлених порушень, фігурують обставини вчиненої дописки у тексті нотаріально посвідченого документа Довіреності від 26.02.2020 реєстраційний №2853, який потребує підпису особи, встановлено вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом ОСОБА_1 без врахування вимог п. 6.12, п. 6.13 Правил. Вказує, що Мін`юстом застосовані заходи реагування у вигляді усунення в майбутньому нотаріусом допущених порушень та проходження кваліфікації. Отже, враховуючи положення Порядку № 357/5, перевірка не може проводитись за одних і тих же підстав.

З приводу посилання апелянта на практику Верховного Суду, представник позивача зазначила, що такі рішення Верховним Судом були прийняті за інших обставин справи.

Окрім того, представник позивача посилається на порушення процедури анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та процедури внесення подання, з огляду на те, що позивач не вчиняла нотаріальних дій, адже вчинена дописка не є нотаріальною дією.

10 вересня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук Анастасії Ігорівни надійшов відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Представник позивача повторно зазначила про недотримання Управлінням процедури внесення Подання до ВККН, оскільки, позивач не вчиняла нотаріальної дії, а тому, відсутні підстави для застосування ВККН приписів пп. «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат». Вказала про непроведення перед внесенням Подання перевірки Приватного нотаріуса, зазначила про надходження скарг від ОСОБА_2 , а також, про проведення планової комплексної перевірки діяльності Приватного нотаріуса.

Також, представник позивача зазначила про відсутність правових підстав для направлення суддею Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю. судових рішень у справі № 643/18223/21 до Мін`юсту, оскільки, у даній справі судом окрема ухвала не постановлялася, Мін`юст не був стороною по справі.

Крім того, представник позивача повторно вказала про недолучення відповідачем до Подання документів, передбачених Порядком від 28.07.2011 № 1904/5.

29 жовтня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук Анастасії Ігорівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи «Електронний суд».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року заяву представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук Анастасії Ігорівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

10 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Міністерства юстиції України надійшли додаткові пояснення у справі.

У поданих письмових поясненнях відповідач повторно зазначив, що аналіз підпункту «з» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення порушень нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії є беззаперечною підставою для анулювання свідоцтва про право на нотаріальну діяльність. Посилається на висновки суду, викладені в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постанові Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21. Вказує, що у зазначених судових рішеннях встановлено порушення Приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимоги статті 654 Цивільного кодексу України, підпунктів 7.1, 7.2 пункту 7 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пунктів 6.12, 6.13 розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства. Також, відповідач посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду.

26 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук А.І. надійшли заперечення на письмові пояснення Міністерства юстиції України від 10.12.2024.

У даних запереченнях представник позивача вказує про необґрунтованість змісту додаткових пояснень відповідача та зазначає, що предмет позову у справі № 643/18223/21 стосується нотаріальних дій, вчинених нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5.. Представник позивача стверджує, що відсутні підстави для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, передбачені пп. «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», оскільки, позивач не вчиняла нотаріальних дій, а описка, про яку йдеться у судовому рішенні у справі № 643/18223/21, не є нотаріальною дією. Вважає, що відповідачі не дотрималися правової процедури, без здійснення оцінки та перевірки на предмет обґрунтованості підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та за відсутності підтвердження їх належними документами, вирішили без наявності на те правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства, безпідставно притягнути позивача до надмірної відповідальності. Представник позивача вказує на нерелевантність постанов Верховного Суду, на які посилається відповідач, до обставин даної справи, адже правовідносини не є подібними. Крім того, представник позивача зазначає про наявні ознаки зловживання відповідачами процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, вказує на можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Як наслідок, в запереченнях від 26 грудня 2024 року представник Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук А.І. просить суд:

- у разі повторного подання відповідачами документів у справі № 320/13134/24 незавчасно, а в день чи за день до судового засідання, що свідчить про затягування розгляду справи, - визнати відповідні дії відповідачів зловживанням процесуальними правами та залишити відповідний документ без розгляду або повернути заявнику;

- за можливості продовжити розгляд справи № 320/13134/24 без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), - наявні підстави встановлені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 311 КАС України;

- апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року у справі № 320/13134/24 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року у справі № 320/13134/24 - без змін.

14 січня 2025 року до суду апеляційної інстанції від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук А.І. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату та час. В обґрунтування клопотання зазначено, що представник позивача терміново виїхала на слідчо-розшукові дії з метою здійснення захисту прав та інтересів клієнта.

В судовому засіданні протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, з наступних підстав.

Так, представником Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук А.І. не надано будь-яких доказів, що підтверджують її участь в проведенні слідчо-розшукових дій, не вказано, які слідчо-розшукові дії проводяться, номер кримінального провадження, в рамках якого вони проводяться. Судом апеляційної інстанції враховано, що представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та заперечення на письмові пояснення Міністерства юстиції України від 10.12.2024, в яких детально викладено аргументи та заперечення на доводи апеляційних скарг відповідачів. Також, представник позивача надала пояснення в судовому засіданні 19 листопада 2024 року та додаткові пояснення в судовому засіданні 10 грудня 2024 року. Крім того, колегією суддів враховано, що в запереченнях від 26.12.2024 на письмові пояснення Міністерства юстиції України від 10.12.2024 представник позивача просила за можливості продовжити розгляд справи без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). Також, явка сторін судом обов`язковою не визнавалася.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Міністерством юстиції України видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 27.10.2015 за №9217.

Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві 06 січня 2016 року зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 по Київському міському нотаріальному округу та видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № НОМЕР_1 (повторне видано 08 лютого 2019 року). Робоче місце приватного нотаріуса ОСОБА_1 розташоване за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А. Адреса електронної поштової скриньки приватного нотаріуса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; робочий телефон: НОМЕР_2 .

Московським районним судом м. Харкова листом за вих. № 643/18223/21/61284/2023 від 28 грудня 2023 року направлено до Міністерства юстиції України копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постанови Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21, провадження №2/643/910/23 для застосування до нотаріусів заходів реагування.

У вищезазначеному листі від 28.12.2023 вих. № 643/18223/21/61284/2023 вказано, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору про поділ спадщини та свідоцтв про право на спадщину.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 вищевказаний позов задоволений, рішенням встановлені порушення законодавства під час здійснення нотаріальної діяльності приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

Судом ухвалено після набрання рішенням законної сили направити його копію відповідним органам нотаріату з метою застосування до нотаріусів ОСОБА_1 та ОСОБА_5. заходів реагування.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 залишено без змін та набрало законної сили.

Міністерство юстиції України листом від 11.01.2024 № 5519/4404-22-24/37.1 надіслало до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до розгляду лист Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 № 643/18223/21/61284/2023 з додатками та доручило розглянути питання щодо вжиття до приватного нотаріуса ОСОБА_1 заходів реагування, передбачених статтею 12 Закону України «Про нотаріат».

Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) листом від 22 січня 2024 року №3293/9.1-24/вх.3631/9-24 витребувало у ОСОБА_1 письмові пояснення, що стосуються рішень Московського районного суду м. Харкова та Харківського апеляційного суду у справі № 643/18223/21.

ОСОБА_1 , на виконання вимоги Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ), надані письмові пояснення від 26 січня 2024 року № 52/01-16 та додаткові документи.

У наданих письмових поясненнях Приватний нотаріус зазначила, що ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 643/18223/21, провадження № 61-69ск24, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мосейчук Анастасія Ігорівна, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року.

Також, у письмових поясненнях від 26.01.2024 Приватний нотаріус, зокрема, наполягала на неправильному застосуванні норм матеріального права та грубому порушенні норм процесуального права судами під час ухвалення рішення у справі № 643/18223/21, неналежній оцінці доказів, що наявні у справі, виході за межі позовних вимог судом першої інстанції, враховуючи, що були відсутні заявлені вимоги до приватного нотаріуса, безпідставному взятті за основу та дослідженні, як доказу щодо вчинення дописки про поділ спадщини, Довіреності від 26.02.2020. Приватний нотаріус зазначила, що при ухваленні рішення у справі, встановивши порушення в діях нотаріусів, суд мав, відповідно до ч.ч. 1, 6, 9 ст. 262 ЦПК України, постановити окрему ухвалу та надіслати до відповідного органу для реагування, однак, у справі № 643/18223/21 така окрема ухвала відсутня. Крім того, в письмових поясненнях Приватний нотаріус наполягала на відсутності факту вчинення нею нотаріальних дій в розрізі вчиненої дописки у Довіреність від 26.02.2020. Вказала, що дописка була вчинена на підставі усної заяви довірителя, нею зроблено відповідне застереження після посвідчуваного напису, проставлено підпис та печатку, що не є порушенням Правил ведення нотаріального діловодства.

Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) 22 лютого 2024 року складено Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 9247/9.1-24 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 .

У вищевказаному Поданні ЦМУ МЮ (м. Київ) викладено прохання розглянути питання про анулювання вказаного свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «з»; «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Так, в Поданні № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 зазначено наступні обставини та підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

По-перше, підставою Подання стала наявність рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 року у справі № 643/18223/21, провадження № 2/643/910/23, яке набрало законної сили, якими встановлено порушення нотаріусом вимог законодавства при внесенні дописки у Довіреність.

ЦМУ МЮ (м. Київ) зазначено, що з вищевказаного рішення суду у справі № 643/18823/21 встановлено, що «...26.02.2020 позивачка склала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що позивачка постійно проживає на території Італії та не має можливості здійснювати дії, спрямовані на отримання свідоцтва про право на спадщину, того ж дня вона видала довіреність ОСОБА_4 , якою уповноважила останнього серед іншого, бути її представником з питань ведення спадкової справи та отримання свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , для чого надала йому право, зокрема, подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтв про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне спадкове майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, укладати договори оренди щодо належного позивачу нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних позивачу коштів (в тому числі авансу, завдатку в рахунок ціни нерухомості).

Прибути в Україну позивачка не мала можливості через пандемію, після відкриття кордонів та щеплення у липні 2021 вона змогла прилетіти до України де дізналась, що ОСОБА_4 від її імені укладено з ОСОБА_3 , який є її батьком, договір про поділ спадщини. Копію вказаного договору 23.07.2021 позивачу надала приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5., однак позивачка не уповноважувала що ОСОБА_4 на укладання вказаного договору, яким останній фактично розпорядився належним їй майном без жодних правових підстав та всупереч її волі.

За умовами вищевказаного договору у спадщину до ОСОБА_2 переходить 1/2 частка однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а у спадщину до ОСОБА_3 переходить 1/2 частка трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Поділ вчинюється сторонами з доплатою у розмірі 279600 грн на користь позивачки, що складає еквівалент суми 10000 доларів США

На підставі заповіту та відповідно до вищевказаного договору про поділ спадщини, приватним нотаріусом ОСОБА_5. 26.03.2020 на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 846, яка складається з 1/2 частки однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Цим же приватним нотаріусом на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 848, яка складається з 1/2 частки трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Вищевказані кошти в сумі 10000 доларів США ОСОБА_4 їй не передавав, про укладення договору не повідомляв, повноважень на укладення такого договору від її імені та отримання грошових коштів за виконанням по договору про поділ спадщини за довіреністю не мав.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернулась до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Оскільки довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_1, зареєстрована в реєстрі за № 2853, на підставі якої вчинено оспорюваний договір про поділ спадщини від 26.03.2020, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5., зареєстрований в реєстрі за № 845, не містить визначених повноважень повіреного ОСОБА_4 на укладення вказаного договору про поділ спадщини, то, укладаючи оспорюваний договір, останній з власної ініціативи вийшов за межі наданих йому повноважень, що є підставою для визнання такого правочину недійсним.

26.03.2020 до нотаріуса ОСОБА_5. звернувся ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_2 по довіреності, посвідченій 26.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 2853, та ОСОБА_3 з документами на спадкове майно для нотаріального посвідчення договору про поділ спадщини та видачі свідоцтв про право власності і свідоцтв про право на спадщину .

Стосовно прийняття в роботу довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 26.02.2020 за реєстровим № 2853, яка містила дописки, нотаріус ОСОБА_5 повідомила, що відповідно до вимог п. 1 гл. 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Вимогами п. 2 гл. 8 розділу 1 Порядку встановлено, що дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації (у разі наявності) чи особи, яка видала документ. При цьому, виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене.

Таким чином, довіреність, яка була взята нею в роботу на момент посвідчення договору про поділ спадщини, після посвідчувального напису містила застереження «дописаному: «підписати договір про поділ спадщини» вірити», гербову печатку та підпис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, отже підстав відмовити представнику ОСОБА_2 у посвідченні договору не було.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник адвокат Стрикаль М.В. в судове засідання не з`явились, адвокатом направлено суду заяву про розгляд справи без їх участі та відмову у задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю. Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_4 , в яких останній зазначає наступне: після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 відкрилась спадщина. 26.02.2020 позивачка склала заяву про прийняття спадщини після померлої, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_1 Цим же приватним нотаріусом посвідчено довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 , зокрема: подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне їй спадкове майно, зареєструвати її право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєструвати її право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також підписувати договір про поділ спадщини, укладати договори оренди щодо належного їй нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних їй коштів. 26.02.2020 після того як приватним нотаріусом вже була роздрукована довіреність на офіційному бланку, позивач та ОСОБА_4 обговорювали варіанти, яким чином можна розділити між спадкоємцями спадкове майно, яке залишилось після ОСОБА_6 . Нотаріус повідомила, що в довіреності не зазначено право на укладення договорів про поділ спадщини. Для того, що б не погашати офіційний бланк, не переробляти довіреність і не витрачати додаткові кошти на нову довіреність ОСОБА_2 та нотаріусом було вирішено зробити допис в довіреності «підписувати договір про поділ спадщини» та, відповідно, завірити ці дії шляхом допису на вільному місці: «дописаному: «підписувати договір про поділ спадщини» вірити, приватний нотаріус ОСОБА_1», підпис та печатка приватного нотаріуса. Довіреність з відповідним дописом ОСОБА_4 отримав у нотаріуса ОСОБА_1 від ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 звертає увагу, що на виконання ухвали Московського районного Харкова від 17.12.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_1 надано копію довіреності від 26.02.2020 за реєстровим № 2853 та копії документів, на підставі яких її посвідчено. З цього можна зробити висновок, що довіреність, видана ОСОБА_4 та довіреність, яка міститься в матеріалах приватного нотаріуса повністю ідентичні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: з витребуваних судом у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності вбачається, що 26.02.2020 ОСОБА_2 видала довіреність ОСОБА_4 на представництво її інтересів, якою уповноважила останнього серед іншого, бути її представником з питань ведення спадкової справи та отримання свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , для чого надала право, зокрема, подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтв про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне спадкове майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, укладати договори оренди щодо належного позивачу нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних позивачу коштів (в тому числі авансу, завдатку в рахунок ціни нерухомості). Вказана довіреність зареєстрована 26.02.2020 у реєстрі за № 2853.

Документи, на підставі яких видано довіреність: посвідчена копія паспорту позивача з перекладом на українську мову, витяг з реєстру довіреностей. Інших документів, що стосуються укладення довіреності, внесення в неї змін нотаріусом суду не направлено.

Як вбачається з копії довіреності, вона має допис від руки на обороті першого аркушу в кінці другого абзацу наступного замісту: «підписати договір про поділ спадщини» та на другому аркуші після підпису ОСОБА_2 , посвідчувального напису, підпису приватного нотаріуса і проставленої печатки наступного змісту: «дописаному: підписати договір про поділ спадщини» вірити Приватний нотаріус ОСОБА_1», підпис нотаріуса та печатка, у нижньому правому куті копія довіреності містить номери бланків 022841 та 022842, які використані нотаріусом для оригіналу довіреності. Копія довіреності, що надіслана нотаріусом повністю співпадає з копією довіреності, виготовленою на спеціальному бланку, що знаходиться в матеріалах спадкової справи.

Дати проставлення вказаного допису довіреність не містить, що в свою чергу ставить під сумнів пояснення третьої особи ОСОБА_4 про внесення змін до довіреності в день її підписання.

Це дає підстави для висновку, що допис у довіреності від 26.02.2020 жодним чином не може трактуватись як виправлення, оскільки за своєю правовою природою є суттєвим доповненням, яке розширило та надало нові права представнику за довіреністю, отже є зміною до укладеної та підписаної довіреності (одностороннього правочину).

Згідно пунктів 6.12, 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства (в редакції чинній на час виникнення правовідносин, далі Правила), текст нотаріально оформлюваного документа (договору, заповіту, довіреності, заяви тощо) повинен бути викладений зрозуміло, чітко, грамотно, не повинен мати підчисток, з дотриманням вимог чинного законодавства. У разі якщо текст нотаріально оформлюваного документа викладено неграмотно, нечітко (незрозуміло), зміни чи доповнення до нього вносяться та оформлюються нотаріусом у порядку, встановленому законодавством. У разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дій (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому, всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

Аналізуючи спірну довіреність через призму викладених пунктів Правил, суд вважає, що приватний нотаріус ОСОБА_1 не мала права вносити дописи до довіреності у вищевказаний спосіб, оскільки пункти 6.12, 6.13 не застосовуються до нотаріально оформлюваних документів, які потребують підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, отже вносити зміни до довіреності нотаріус мала у спосіб, встановлений пунктами 7.1 та 7.2 Порядку та ст. 654 ЦК України.

На підставі викладеного, судом встановлено, що допис в довіреності зроблений не у спосіб, передбачений законом та поза межами волевиявлення позивача.

Таким чином, довіреність від 26.02.2020 на підставі якої представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 договір про поділ спадкового майна, не містить визначених повноважень повіреного на укладення такого правочину, з чого суд робить висновок, що, укладаючи вказаний договір, представник з власної ініціативи та на підставі оформленої у протиправний спосіб довіреності розширив межі наданих йому повноважень, що свідчить про недійсність правочину та відсутність створених ним юридичних наслідків.

Крім того судом досліджені відповіді на скарги ОСОБА_2 від Управління нотаріату Центрального міжрегіональному управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в яких наголошено, що встановлення законності нотаріальної дії є компетенцією суду.

Суд, ухвалюючи рішення у справі встановив певні порушення в діях нотаріусів, отже вважає необхідним після набрання рішенням законної сили направити його копію відповідним органам нотаріату з метою застосування до нотаріусів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заходів реагування.».

Другою підставою внесення Подання від 22 лютого 2024 року №9147/9.1-24 вказано, що, на підставі наказу ЦМУ МЮ (м. Київ) № 809/7 від 04 липня 2023 року «Про проведення планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 », 05 липня 2023 року проведено планову комплексну перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за період з 09 лютого 2019 року по 05 липня 2023 року.

За результатами проведеної комплексної перевірки роботи приватного нотаріуса ОСОБА_1 встановлено, що організація нотаріальної діяльності, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснювались «задовільно».

Разом з тим, проведеною перевіркою було встановлено окремі порушення вимог цивільного законодавства; Закону України «Про нотаріат»; Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 та інших норм законодавства, що регулюють порядок вчинення нотаріальних дій.

Приватному нотаріусу ОСОБА_1 було рекомендовано підвищити рівень своєї кваліфікації за однією із форм, передбаченою абзацом третім пункту 4 Порядку підвищення кваліфікації нотаріусів, консультантів державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, помічників приватних нотаріусів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2014 року № 1422/5, за результатами якого приватним нотаріусом ОСОБА_1 надано копію сертифікату про підвищення кваліфікації.

Також, додатково в Поданні зазначено, що за період діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 ЦМУ МЮ (м. Київ) вносилось до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (вих. № 6190/6.1-20 від 03.12.2020), на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з надходженням до ЦМУ МЮ (м. Київ) доручення Міністерства юстиції України від 02.11.2020 № 4441/19.1.1/32-20, з якого вбачалась наявність рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 826/7996/17 (дата набрання законної сили: 09.07.2018) та яким доручено ЦМУ МЮ (м. Київ) розглянути питання щодо застосування до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 заходів реагування, передбачених статтями 10-12 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням № 7 від 19 лютого 2021 року Вищою кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України відмовлено ЦМУ МЮ (м. Київ) в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року за № 9217 на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, ЦМУ МЮ (м. Київ) у Поданні від 22 лютого 2024 року №9147/9.1-24 зроблено висновок про наявність підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «з»; «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

У зв`язку з направленням до Міністерства юстиції України Подання, відповідно до пункту 8 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат», Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) видано наказ № 207/6 від 22 лютого 2024 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 ».

Приватним нотаріусом ОСОБА_1 були надані до ВККН письмові пояснення від 20 квітня 2024 року №123/01-16 щодо Подання внесеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 року до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

Розглянувши внесене Подання від 22 лютого 2024 року №9147/9.1-24, Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України ухвалено Рішення №2 від 22 квітня 2024 року про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року № 9217 на ім`я ОСОБА_1 , на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

В обґрунтування прийнятого Рішення ВККН вказала, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постановою Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21 встановлено порушення приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимоги статті 654 Цивільного кодексу України, підпунктів 7.1, 7.2 пункту 7 глави 1 розділу II Порядку, пунктів 6.12, 6.13 розділу VI Правил.

При цьому, ВККН звернула увагу на те, що підпунктом «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону не передбачено жодних інших додаткових умов для застосування цієї підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, зокрема окремого рішення, окремої ухвали або статусу нотаріуса, як відповідача, у процесі.

Водночас, в Рішенні ВККН №2 від 22.04.2024 Комісією зауважено, що підпунктом «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону передбачено встановлення неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України. У зв`язку з чим, Комісія зазначає, що наведені в Поданні обґрунтування не дають безумовних підстав для застосування до ОСОБА_1 підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону.

Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 22 квітня 2024 року № 2 та на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», Міністерством юстиції України видано наказ від 01.05.2024 № 1299/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 ».

На підставі наказу Міністерства юстиції України № 1299/5 від 01 травня 2024 року, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) 03 травня 2024 року видано наказ № 481/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ».

Не погоджуючись із діями ЦМУ МЮ (м. Київ) стосовно внесення до ВККН Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, наказом ЦМУ МЮ (м. Київ) про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності, рішенням ВККН про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а також, наказами ЦМУ МЮ (м. Київ) про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та про припинення нотаріальної діяльності, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII (далі - Закон №3425-XII, Закон, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1-2 статті 1 Закону №3425-XII, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 2 Закону №3425-XII передбачено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно статті 2-1 Закону №3425-XII, державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

За визначенням статті 3 Закону №3425-XII, нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 5 Закону №3425-XII закріплено обов`язки нотаріуса, відповідно до приписів якої, нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону №3425-XII, нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №3425-XII, для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю, та вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Положеннями частин 9-11 статті 10 Закону №3425-XII передбачено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням Міністерства юстиції України, його територіальних органів або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Порядок внесення Міністерством юстиції України, його територіальними органами або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату може бути оскаржено до суду.

Статтею 11 Закону №3425-XII визначено, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю видається Міністерством юстиції України на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

В силу вимог пункту 2 частини 1 статті 12 Закону №3425-XII, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України: за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках:

а) втрати громадянства України або виїзду за межі України на постійне проживання;

б) винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності;

в) винесення ухвали про застосування щодо нотаріуса примусових заходів медичного характеру, що набрала законної сили;

г) закриття кримінального провадження щодо нотаріуса з нереабілітуючих підстав;

д) винесення рішення суду, що набрало законної сили, про обмеження дієздатності особи, яка виконує обов`язки нотаріуса, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, оголошення її померлою;

е) неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду;

є) невідповідності нотаріуса займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає нотаріальній діяльності;

ж) порушення нотаріусом вимог, передбачених частиною четвертою статті 3, частиною першою статті 8 та статтею 9 цього Закону;

з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії;

и) знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів;

і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;

Частиною 2 статті 12 Закону №3425-XII передбачено, що рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути оскаржено до суду.

Згідно пункту 8 частини першої статті 29-1 Закону №3425-XII, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин: у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.

У відповідності до статті 29-2 Закону №3425-XII, рішення про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса у випадках, передбачених частиною першою статті 29-1 цього Закону, приймає керівник відповідного територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня видання наказу про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса письмово повідомити приватного нотаріуса про зупинення його нотаріальної діяльності.

Наказ про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса може бути оскаржений ним до Міністерства юстиції України або до суду.

Приватний нотаріус зобов`язаний зупинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про тимчасове зупинення його нотаріальної діяльності.

При зупиненні нотаріальної діяльності приватного нотаріуса він має право, а якщо строк зупинення більше одного місяця, - зобов`язаний, укласти договір про його заміщення з іншим приватним нотаріусом за виключенням підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої статті 29-1.

Приватний нотаріус, діяльність якого зупинена, за відсутності заміщення його іншим приватним нотаріусом, має право: видавати з депозиту гроші та цінні папери, документи, прийняті на зберігання, дублікати та копії документів, що зберігаються у справах приватного нотаріуса, а також видавати довідки про вчинені нотаріальні дії.

Пунктом 2 частини першої статті 30 Закону №3425-XII визначено, що підставами припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, зокрема, є анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Порядок припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса закріплений статтею 30-1 Закону №3425-XII, відповідно до якої, припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті.

Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням відповідного територіального органу Міністерства юстиції України, але лише один раз і не більше ніж на місяць.

У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України, яке в разі необхідності залучає до цього поліцейських.

Порядок та умови здачі і знищення особистої печатки приватного нотаріуса встановлюються і забезпечуються спеціально уповноваженими органами з питань дозвільної системи.

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Приписами статті 33 Закону №3425-XII передбачено, що Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненням фізичної чи юридичної особи в межах предмета звернення та відповідно до повноважень Міністерства юстиції України, його територіальних органів.

Перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, крім повторних перевірок, передбачених цим Законом, проводиться не частіше одного разу на два роки виключно на робочому місці (у конторі) приватного нотаріуса з обов`язковим повідомленням його про проведення такої перевірки за 10 днів.

Приватний нотаріус зобов`язаний надавати посадовим особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості і документи щодо організації нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

У разі виявлення під час перевірки порушень в організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, порядку вчинення нотаріальних дій або неодноразових порушень правил нотаріального діловодства Міністерство юстиції України, його територіальний орган, які проводили перевірку, можуть зупинити або припинити нотаріальну діяльність приватного нотаріуса з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

У разі виявлення під час перевірки неодноразового грубого порушення порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса може бути анульовано у порядку та на підставах, передбачених цим Законом.

Механізм здійснення Міністерством юстиції України (далі - Міністерство юстиції), територіальним органом Міністерства юстиції перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, визначений Порядком проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 № 357/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.02.2014 за № 298/25075 (далі - Порядок № 357/5).

Пунктом 2 Порядку № 357/5 наведено наступні визначення:

перевірка - планова або позапланова перевірка, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса за відповідний період;

планова перевірка - комплексна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій і виконання правил нотаріального діловодства;

позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, територіальним органом Міністерства юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 Порядку № 357/5, планова комплексна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, дотримання державними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюється не частіше одного разу на два роки.

Планова комплексна перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства проводиться не частіше одного разу на два роки виключно на робочому місці (у конторі) приватного нотаріуса з обов`язковим повідомленням його про проведення такої перевірки за 10 днів.

В силу вимог пункту 5 Порядку № 357/5, проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом комплексної перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненнями фізичних чи юридичних осіб у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції.

Відповідно до пунктів 12-13 Порядку № 357/5, підставою для проведення планової комплексної перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса та дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій і виконання правил нотаріального діловодства є графік проведення такої перевірки.

Позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи територіального органу Міністерства юстиції. За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Пунктом 14 Порядку № 357/5 передбачено, що перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

Згідно п. 15 Порядку № 357/5, у разі необхідності за дорученням Міністра юстиції може проводитися позапланова перевірка в загальному порядку проведення перевірок, визначеному цим Порядком.

Позапланова перевірка проводиться як за період, що вже підлягав плановій комплексній перевірці, так і за період, що не підлягав такій перевірці.

За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

У відповідності до пункту 30 Порядку № 357/5, при перевірці виконання державними і приватними нотаріусами правил нотаріального діловодства перевіряються наявність номенклатури справ, затвердженої та погодженої у встановленому порядку (номенклатури справ за попередні роки мають бути належним чином закриті підсумковими записами; для перевірки надаються всі справи (наряди), передбачені номенклатурою) наявність статистичних звітів за період, який підлягає перевірці впорядкування та забезпечення зберігання документів нотаріального діловодства та нотаріального архіву; наявність складених та погоджених в установленому порядку описів справ (нарядів), актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду та які не підлягають зберіганню дотримання форм та правильність ведення реєстрів, алфавітних, інших книг, журналів тощо; правильність реєстрації, формування та оформлення спадкових справ; правильність застосування нотаріусами посвідчувальних написів та видачі свідоцтв за формами, установленими правилами ведення нотаріального діловодства; наявність документів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, копій з них, які на вимогу законодавства долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, який залишається у справах нотаріуса, відповідність таких документів чинному законодавству, а також наявність проставлених нотаріусом необхідних відміток; дотримання державними і приватними нотаріусами нотаріальної таємниці, принципу неупередженості та запобігання судовим спорам, а також обмежень у праві вчинення нотаріальних дій; виконання державними та приватними нотаріусами вимог чинного законодавства щодо порядку витрачання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів та дотримання порядку їх передавання іншому нотаріусу; виконання державними і приватними нотаріусами вимог чинного законодавства про Єдині та державні реєстри інформаційної системи Міністерства юстиції.

Положеннями п. 31 Порядку № 357/5 визначено, що перевіркою встановлюється, чи дотримуються державні і приватні нотаріуси загальних положень чинного законодавства, яке регулює порядок вчинення нотаріальних дій та проведення під час їх вчинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За приписами пункту 33 Порядку №357/5, за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

Загальна оцінка роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса визначається як «добре», «задовільно», «незадовільно».

Довідка готується згідно з перевіреними достовірними фактами, що свідчать про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства.

За змістом довідка повинна бути вичерпною та конкретною.

Згідно п. 35 Порядку № 357/5, до довідки за результатами перевірки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальної діяльності приватного нотаріуса долучаються копії (фотокопії) документів, що підтверджують факт допущених порушень, недоліків чи помилок, пояснення та заперечення нотаріуса щодо встановлених порушень (за наявності).

У довідці також зазначається перелік документів, що не були надані під час здійснення перевірки (якщо такі були), та у разі відмови нотаріуса надати письмові пояснення щодо причини ненадання документів факт відмови має бути відображений у довідці за результатами перевірки.

Відповідно до п. 37 Порядку № 357/5, завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, мають право письмово викласти свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.

Заперечення або пояснення завідувача державної нотаріальної контори, завідувача державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, діяльність яких перевірялась, надаються комісії та розглядаються разом з довідкою про проведену перевірку та іншими матеріалами перевірки.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011 року № 1904/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2011 року за № 925/19663, затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок № 1904/5).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1904/5, цей Порядок розроблений відповідно до статті 10 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) з метою удосконалення процесу внесення Міністерством юстиції України (Мін`юст), територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляду Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату.

За приписами пункту 2 Порядку № 1904/5, Подання Мін`юсту, територіальних органів Міністерства юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (далі - Подання) вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі - Комісія) не пізніше сорока п`яти днів з дня встановлення підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, якщо інший строк не передбачено законом.

Особа, щодо якої внесено Подання, може ознайомитися з ним та доданими до нього матеріалами у визначеному департаменті Мін`юсту, територіальному органі Міністерства юстиції, Нотаріальній палаті України, які внесли таке Подання, з правом робити виписки та копії.

Подання розглядається Комісією не більше шести місяців з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону, крім випадків, встановлених цим пунктом.

Цей строк може бути продовжений за обґрунтованим рішенням Комісії.

Строки, встановлені цим пунктом щодо внесення Подання Мін`юстом, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України до Комісії та/або розгляду Комісією Подань, які закінчилися під час дії воєнного чи надзвичайного стану, можуть бути продовжені за рішенням Комісії.

Оскарження Подання в судовому порядку не перешкоджає його розгляду Комісією.

Згідно пункту 4 Порядку № 1904/5, до Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; довідка про результати перевірки роботи нотаріуса (у разі проведення такої перевірки); пояснення особи, щодо якої внесено Подання, на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень (у разі вжиття таких заходів); відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" або Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Перелік документів, які додаються до Подання, визначається Мін`юстом, територіальним органом Міністерства юстиції залежно від підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону.

Пунктом 8 Порядку № 1904/5 передбачено, що Подання розглядається на засіданні Комісії, для участі в якому запрошуються особа, щодо якої внесено Подання, представник визначеного департаменту Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції або делегований представник.

Неявка на засідання Комісії особи, щодо якої внесено Подання, представника визначеного департаменту Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції або делегованого представника, які належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання Комісії, не є перешкодою для розгляду Подання, якщо присутність зазначених осіб не визнано Комісією обов`язковою.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1904/5, на засіданні заслуховуються члени Комісії, досліджуються та аналізуються подані документи.

У разі відсутності необхідної інформації стосовно обставин, викладених у Поданні, або наявності додаткових відомостей Комісія може перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до вирішення зазначених питань або повернути на доопрацювання до визначеного департаменту Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції, Нотаріальної палати України, але не більше ніж на тридцять днів з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону.

В силу вимог п. 12 Порядку № 1904/5, за результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень:

- про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

- про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

За приписами пункту 14 Порядку № 1904/5, на підставі рішення Комісії про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається відповідний наказ Міністерства юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 травня 2024 року № 481/6 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 06 травня 2024 року.

Вищевказаний наказ ЦМУ МЮ (м. Київ) прийнятий на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1299/5 від 01 травня 2024 року «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 ».

В свою чергу, підставою прийняття Міністерством юстиції України наказу від 01 травня 2024 року № 1299/5 стало рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 22 квітня 2024 року № 2, яким Комісія вирішила анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року за №9217 на ім`я ОСОБА_1, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Отже, вирішуючи питання правомірності прийняття ЦМУ МЮ (м. Київ) наказу від 03.05.2024 №481/6 та Міністерством юстиції України наказу від 01.05.2024 № 1299/5, першочергово необхідно надати правову оцінку оскаржуваному рішенню Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 22 квітня 2024 року № 2.

Так, підставою для прийняття Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату рішення від 22.04.2024 №2 став розгляд Подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року за № 9217 на ім`я ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 94-103).

В силу вимог пункту 3 Порядку № 1904/5, Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції повинно містити: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, щодо якої внесено Подання, відомості про зміну прізвища, імені, по батькові (за наявності), назву нотаріального округу, номер та дату видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, поштову адресу та адресу електронної пошти, номер телефону; інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта - Мінюсту, що аналіз змісту Подання свідчить, що воно відповідає вимогам Порядку №1904/5.

З Подання Міжрегіонального управління та додатків до нього вбачається, що необхідність направлення Подання виникла, зокрема, у зв`язку тим, що 12.01.2024 за вх. № 3631/9-24 до Міжрегіонального управління надійшло доручення Міністерства юстиції України за вих. № 5519/4404-22-24/37.1 від 11.01.2024, яким направлено лист Московського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 № 643/18223/21/61284/2023 з доданими до нього копіями рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 у справі № 643/18223/21 та постанови Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21, якою рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 залишено без змін.

Вища кваліфікаційна комісія нотаріату в оскаржуваному рішенні від 22.04.2024 №2 дійшла висновку, що вищезазначеними судовими рішеннями встановлено порушення Приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимоги статті 654 Цивільного кодексу України, підпунктів 7.1, 7.2 пункту 7 глави 1 розділу II Порядку, пунктів 6.12, 6.13 розділу VI Правил, що є підставою для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю позивача, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Матеріали справи свідчать, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року у справі № 643/18223/21, провадження № 2/643/910/23, позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянки Італійської республіки № НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) про визнання недійсними договору про поділ спадщини та свідоцтв про право на спадщину задоволено. Визнано недійсним договір про поділ спадщини від 26.03.2020, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5., зареєстрований в реєстрі за № 845. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5. 26.03.2020, зареєстроване в реєстрі за № 846. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5. 26.03.2020, зареєстроване в реєстрі за № 848.

У вищевказаному рішенні Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року судом зазначено наступне:

«…Аналізуючи спірну довіреність через призму викладених пунктів Правил суд вважає, що приватний нотаріус ОСОБА_1 не мала права вносити дописи до довіреності у вищевказаний спосіб, оскільки пункти 6.12, 6.13 не застосовуються до нотаріально оформлюваних документів, які потребують підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, отже вносити зміни до довіреності нотаріус мала у спосіб, встановлений пунктами 7.1 та 7.2 Порядку та ст. 654 ЦК України.

…На підставі викладеного, судом встановлено, що допис в довіреності зроблений не у спосіб, передбачений законом та поза межами волевиявлення позивача.

…Таким чином, довіреність від 26.02.2020 на підставі якої представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - уклав з ОСОБА_3 договір про поділ спадкового майна, не містить визначених повноважень повіреного на укладення такого правочину, з чого суд робить висновок, що, укладаючи вказаний договір, представник з власної ініціативи та на підставі оформленої у протиправний спосіб довіреності розширив межі наданих йому повноважень, що свідчить про недійсність правочину та відсутність створених ним юридичних наслідків.

…Суд, ухвалюючи рішення у справі встановив певні порушення в діях нотаріусів, отже, вважає необхідним після набрання рішенням законної сили направити його копію відповідним органам нотаріату з метою застосування до нотаріусів ОСОБА_1 та ОСОБА_5. заходів реагування.».

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 643/18223/21 апеляційні скарги ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 представника приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - Мосейчук Анастасії Ігорівни та представника ОСОБА_4 - Стрикаль Максима Вікторовича - залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м.Харкова від 24 серпня 2023року - залишено без змін.

У даній постанові Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 643/18223/21 судом вказано наступне:

«…Зроблений допис у довіреності від 26.02.2020 року не може трактуватись як виправлення, оскільки за своєю правовою природою є суттєвим доповненням, яке розширило та надало нові права представнику за довіреністю, отже є зміною до укладеної та підписаної довіреності (одностороннього правочину).

…Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний нотаріус ОСОБА_1 не мала права вносити дописи до довіреності у вищевказаний спосіб, оскільки пункти 6.12, 6.13 не застосовуються до нотаріально оформлюваних документів, які потребують підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, отже вносити зміни до довіреності нотаріус мала у спосіб, встановлений пунктами 7.1 та 7.2 Порядку та ст. 654 ЦК України.

…Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вчинений ПН Київського МНО ОСОБА_1 допис: "підписати договір про поділ спадщини", не є виправленням, оскільки істотно збільшує повноваження представника.

…На підставі викладеного, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що допис в довіреності зроблений не у спосіб, передбачений законом та поза межами волевиявлення позивача.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія зазначає, що суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень.

Перевищенням повноважень слід розуміти ситуацію, коли представник має певні повноваження на вчинення правочину, проте вчиняє його з відхиленням від змісту та обсягу таких повноважень. Тобто, відбувається самостійне збільшення представником обсягу права на вчинення юридичних дій, визначених в довіреності. У випадку, коли у представника взагалі відсутні повноваження на вчинення конкретного правочину, такі дії не можна вважати перевищенням повноважень в розмінні ст. 241 ЦК України, оскільки вони де-факто відсутні.

Отже довіреність від 26.02.2020 року на підставі якої представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - уклав з ОСОБА_3 договір про поділ спадкового майна, не містить визначених повноважень повіреного на укладення такого правочину, з чого суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що, укладаючи вказаний договір, представник з власної ініціативи та на підставі оформленої у протиправний спосіб довіреності розширив межі наданих йому повноважень, що свідчить про недійсність правочину та відсутність створених ним юридичних наслідків.

Тому, судова колегія приходить до висновку, що договір про поділ спадщини від 26.03.2020 року, укладений ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 є недійсним, а відтак, свідоцтва про право на спадщину за законом і заповітом, що видані на підставі договору про поділ спадщини також є недійсними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено наявність порушень в діях нотаріусів, тому є необхідним після набрання рішенням законної сили направити його копію відповідним органам нотаріату з метою застосування до нотаріусів ОСОБА_1 та ОСОБА_5. заходів реагування.».

У справі, яка розглядається, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що, задовольняючи позовні вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що рішенню про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», передує проведення перевірки Міністерством юстиції чи його територіальним органом за відповідним наказом про її призначення, складення довідки із висновками, винесення наказу про зупинення нотаріальної діяльності на час прийняття рішення, внесення Міністерством юстиції чи його територіальним органом за наслідками перевірки Подання про анулювання свідоцтва, що визначено Законом України «Про нотаріат», Порядком №357/5, Порядком №1904/5 який містить вимоги до Подання, враховуючи повноваження Мін`юсту надані Положенням №228.

Суд першої інстанції зазначив, що про дату, час та місце проведення засідання Комісії повідомляється належним чином та своєчасно нотаріус, якому надано законодавством право подавати пояснення та докази. Внесення Подання не зупиняє його виконання, лише за виключенням надходження відповідного рішення суду. Зокрема, питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за Поданням Міністерства юстиції України, його територіальних органів або Нотаріальної палати України у випадках, визначених Законом, відповідно до повноважень. Під час засідання Комісії ВККН, на якому має право бути присутнім нотаріус, надавати пояснення та докази, Вища кваліфікаційна комісія нотаріату ухвалює рішення за наслідками розгляду Подання, в межах повноважень, згідно Положення №923, відповідно до Закону України «Про нотаріат». Як наслідок, Міністерство юстиції видає наказ про анулювання свідоцтва та територіальним органом Міністерства юстиції видається наказ про припинення нотаріальної діяльності нотаріуса.

Водночас, суд першої інстанції вказав, що перевірки, згідно положень Порядку № 357/5 та Закону №3425-ХІІ, не було проведено.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність твердження відповідачів про те, що наявність рішень судів у справі №643/18223/21, які набрали законної сили та якими встановлено обставини порушення приватним нотаріусом ОСОБА_1 вчинення нотаріальних дій із порушенням законодавства, такі, що є самостійною та достатньою підставою для внесення Подання та прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, не потребують призначенню та проведенню перевірки, оскільки, такі спростовуються вказаними судом висновками, згідно положень Порядку №357/5, щодо обов`язкового проведення перевірки вчинених дій приватним нотаріусом, видання відповідного наказу про її призначення, надання права нотаріусу надати пояснення та докази, складення довідки за її наслідками.

В свою чергу апелянти наголошують, що підпунктом «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» не передбачено жодних інших додаткових умов для застосування цієї підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, зокрема, окремого рішення, окремої ухвали або статусу нотаріуса як відповідача у процесі, оскільки, вимоги статті 12 цього Закону є імперативними, а отже, передбачають вжиття контролюючими органами у сфері нотаріату (Міністерство та його територіальні органи) заходів реагування саме щодо внесення Подання на розгляд Комісії.

Відтак, необхідність у проведенні перевірки та складенні відповідної довідки відсутня.

Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена в поставові від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/5445/21,

Так, у даній поставові Верховний Суд зазначив наступне:

«…аналіз положень пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», які визначають підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, дозволяє виокремити дві категорії таких випадків:

випадки, які потребують повноцінної перевірки та оцінки, та підтвердження яких результатами проведеної перевірки у порядку, визначеному статтею 33 Закону України «Про нотаріат», є важливою передумовою для внесення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (підпункти «е», «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат») та;

випадки, які мають чітку юридичну основу та можуть слугувати самостійними підставами для внесення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, без необхідності їх перевірки у порядку, визначеному статтею 33 Закону України «Про нотаріат» (підпункти «а», «б», «в», «г», «д», «є», «ж», «з», «и» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат»).

Встановлення наведених вище підстав Міністерством юстиції України, територіальним органом Міністерства юстиції України можливе не лише за результатами проведеної перевірки організації діяльності нотаріуса (у тому числі за зверненнями фізичних та юридичних осіб), а і за інших обставин (у тому числі, у випадку отримання відповідних документів від органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, пояснень самого нотаріуса тощо).

З наведеного випливає, що проведення перевірки організації діяльності нотаріуса у порядку, визначеному статтею 33 Закону України «Про нотаріат», та складення довідки за результатами її проведення не є обов`язковою передумовою для направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю за встановлення органом контролю підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «г», «д», «є», «ж», «з», «и» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат». Вказані підстави, у разі їх встановлення Міністерством юстиції України, його територіальним органом, самостійно оцінюються та перевіряються органом контрою на предмет обґрунтованості таких підстав та підтвердження їх належними документами при вирішення питання про направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату».

У відзивах на апеляційні скарги відповідачів представник позивача зазначає, що постанова Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 520/5445/21 не є релевантною до даної справи, з огляду на те, що в зазначеному рішенні Верховного Суду спірним є інше правове питання, зокрема, можливість внесення подання на підставі підпунктів "ж" та "и" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» в разі виявлення таких підстав під час розгляду скарги фізичної особи з пояснень самого нотаріуса та документів правоохоронних органів.

Колегія суддів вважає такі доводи представника позивача необґрунтованими, оскільки, Верховним Судом у постанові від 05.10.2023 у справі № 520/5445/21 здійснено загальний аналіз положень пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», які визначають підстави для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, в тому числі, надано оцінку питанню необхідності проведення перевірок організації діяльності нотаріуса, в залежності від підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З огляду на наведене, враховуючи правову позицію Верховного Суду, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів про те, що проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства у порядку, визначеному статтею 33 Закону і Порядку № 357/5, та складання довідки за результатами її проведення не є обов`язковою передумовою для направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю з підстави, передбаченої підпунктом «з» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону, оскільки, вказана підстава, у разі її встановлення територіальним органом Міністерства, самостійно оцінюється та перевіряється органом контролю на предмет її обгрунтованості та підтвердження належними документами при вирішенні питання про направлення подання до Комісії.

Як наслідок, висновок суду першої інстанції про обов`язковість проведення перевірки позивача перед внесенням Подання, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», є помилковим.

Також, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання про внесення Подання, ЦМУ МЮ (м. Київ), з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду доручення Міністерства юстиції України № 5519/4404-22-24/37.1 від 11.01.2024, у Приватного нотаріуса ОСОБА_1 було витребувано пояснення та копії документів (Т. 1, а.с. 183).

В свою чергу Приватним нотаріусом ОСОБА_1 були надані до ВККН письмові пояснення щодо Подання внесеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 року до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України. Такі пояснення зареєстровані в ЦМУ МЮ (м. Київ) 20 квітня 2024 року за вх. №123/01-16.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 22.04.2024 №2 вбачається, що позивач брала учать у засіданні Комісії та надавала пояснення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не вбачає порушень в діях Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно внесення Подання № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 року до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27.10.2015 на ім`я ОСОБА_1 .

Так, судом першої інстанції зазначено, що протягом 2023 року до ЦМУ МЮ (м. Київ) неодноразово надходили скарги ОСОБА_2 на дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (вх. №№ Л-787-23 від 30.01.2023, Л-2012-23 від 23.02.2023, Л-5333-23 від 01.05.2023). На скарги ОСОБА_2 були надані відповіді, наказом Мін`юсту перевірка дій позивача за зверненням фізичної особи не призначалась, пояснення нотаріусом не надавались, довідка за наслідками перевірки не складалась.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що відповідачем надано суду Довідку від 12.07.2023, яка складена за наслідками проведеної планової комплексної перевірки діяльності Приватного нотаріуса, в якій, серед інших встановлених порушень, фігурують обставини вчиненої дописки у тексті нотаріально посвідченого документа Довіреності від 26.02.2020 реєстраційний №2853, який потребує підпису особи, встановлено вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом ОСОБА_1 без врахування вимог п. 6.12, п. 6.13 Правил. Вказане порушення зафіксовано в Довідці, з якою ОСОБА_1 ознайомлена та Приватним нотаріусом було складено Доповідну записку про вжиті заходи від 16.08.2023 №1369/01-16.

Крім того, з додатків, наданих відповідачем ЦМУ МЮ (м. Київ) до спірного Подання, судом першої інстанції встановлено наявність ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова у справі №643/21676/21 (провадження №1-кс/643/5350/21) від 13.12.2021 про витребування матеріалів по кримінальному провадженню №9991768 від 30.07.2021 порушеному за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), що перебувало у провадженні СВ Харківського РУП№2 ГУНП в Харківській області, на яку Приватним нотаріусом надавались пояснення та документи, щодо обставин посвідчення Довіреності 26.02.2020 реєстраційний №2853, вчиненої дописки. Ухвала слідчого судді була отримана Приватним нотаріусом ОСОБА_1 в січні 2022 року та на її вимогу надані слідчому судді витребувані матеріали.

Отже, на переконання суду першої інстанції, наявні в додатках до спірного Подання документи, а саме, скарги ОСОБА_2 та відомості щодо кримінального провадження №9991768 від 30.07.2021 є підставою для призначення та проведення Міністерством юстиції, відповідним територіальним органом перевірки за скаргами ОСОБА_2 щодо правомірності вчинених дій Приватним нотаріусом ОСОБА_1, а саме, щодо вчиненої дописки у Довіреність від 26.02.2020.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що під час проведення комплексної планової перевірки 05.07.2023, Мін`юсту були відомі вказані вище обставини вчиненої дописки позивачем у Довіреність 26.02.2020, подання гром. ОСОБА_2 позову до суду, але щодо ухвали слідчого судді, скарг ОСОБА_2 , судової справи №643/18223/21 порушеної ще у 2021 році в Довідці перевірки нічого не вказано, лише перевірено дотримання нотаріусом вимог до вчинення нотаріальних дій включно щодо Довіреності 26.02.2020 та вжиті заходи реагування.

Колегія суддів приймає до уваги вищевказані висновки суду першої інстанції, разом з тим, звертає увагу на те, що підставою для внесення Подання став лист Московського районного суду м. Харкова за підписом судді Скотар А.Ю. від 28.12.2023 № 643/18223/21/61284/2023, додатками до якого були рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.08.2023 та постанова Харківського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21, а не скарги ОСОБА_2 .

Таким чином, скарги ОСОБА_2 не були підставою для анулювання свідоцтва Приватного нотаріуса, а дії Управління нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо розгляду таких скарг та результати такого розгляду не охоплюються предметом розгляду даної справи.

Водночас, як було встановлено вище, для внесення Подання, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», немає необхідності проведення перевірки Приватного нотаріуса.

З огляду на викладене, необгрунтованим є посилання позивача на те, що перевірка не може проводитись за одних і тих же підстав.

Крім того, слід наголосити, що у постановах Верховного Суду від 20 липня 2018 року у справі № 809/1649/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/3090/17, від 25 червня 2020 року у справі №2340/5084/18, від 05 жовтня 2020 року у справі №140/1382/19 сформульована правова позиція, відповідно до якої, встановлення факту порушень нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду.

Також, вказані постанови Верховного Суду містять висновки про те, що Законом України «Про нотаріат» не визначено повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі щодо перевірки законності вчинення нотаріальних дій нотаріусами і відповідно встановлення порушення чинного законодавства при вчинення нотаріальних дій, так само, як і встановлювати наявність чи відсутність шкоди, завданої такими діями нотаріуса іншим особам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №826/7176/17.

Отже, згідно правової позиції Верховного Суду, встановлення факту порушень позивачем чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду, а не відповідачів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням процедури, зокрема, Порядку №357/5 в частині необхідності проведення перевірки Приватного нотаріуса ОСОБА_1

Разом з тим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що у справі № 643/18223/21 за позовом ОСОБА_2 приватний нотаріус ОСОБА_1 була третьою особою, позовні вимоги до неї не були заявлені.

Такі ж доводи викладені представником ОСОБА_1 у позовній заяві та відзивах на апеляційні скарги.

Колегія суддів вважає наведені доводи суду першої інстанції та позивача необґрунтованими, оскільки, згідно висновків Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного у постановах від 10.08.2022 у справі №520/5993/21 та від 04.05.2023 у справі №320/5840/21, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю може бути анульоване Міністерством юстиції України у разі набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії незалежно від того чи був нотаріус відповідачем у судових рішеннях, які набрали законної сили.

При цьому, у справі №320/5840/21 Верховний Суд, між іншим, зазначив, що судовими рішеннями не обов`язково має бути конкретизовано яку норму права порушив нотаріус при вчиненні ним нотаріальної дії. Обов`язковою умовою для правозастосування підпункту «з» указаної норми має бути саме рішення суду, яке набрало законної сили, з якого вбачається порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії.

Щодо посилання суду першої інстанції та позивача на те, що у справі № 643/18223/21 окремої ухвали судом першої чи апеляційної інстанції не постановлено, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки, приписами підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» не передбачено форми судового рішення, яким встановлено факт порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії, зокрема, що таке судове рішення має бути виключно у формі окремої ухвали.

Також, необґрунтованим є посилання позивача на те, що однією з підстав для внесення Подання є інформація, вказана судами першої та апеляційної інстанції не в резолютивних, а в мотивувальних частинах судових рішень у справі № 643/18223/21, адже, положення пп. «з». п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» не визначають, що інформація про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії має бути викладена саме в резолютивній частині судового рішення.

З приводу доводів позивача про те, що Приватний нотаріус ОСОБА_1 не вчиняла нотаріальної дії, щодо якої наявне рішення суду, яке набрало законної сили про порушення нотаріусом вимог законодавства, адже, дописка у Довіреність від 26.02.2020 року, про яку вказано в судових рішеннях по справі № 643/18223/21, не є нотаріальною дією, в розумінні ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи таку позицію, позивач посилається на рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 22.04.2024 №2, в якому вказано, що здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_1 дописка у тексті довіреності не є результатом виправлення помилки, допущеної нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії, а суттєво розширила та надала нові права представнику за довіреністю, отже є невід`ємною складовою самої нотаріальної дії та не могла бути вчинена. Тобто, позивач робить висновок, що дописка не є нотаріальною дією, а є «складовою нотаріальної дії».

Колегія суддів не погоджується з наведеними доводами позивача, оскільки, вони ґрунтуються на помилковому трактуванні висновку Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

Слід зазначити, що здійснення допису в довіреності стосується самої нотаріальної дії щодо видачі довіреності, а тому, охоплюється здійсненням такої нотаріальної дії.

Водночас, як вказано Харківським апеляційним судом у постанові від 12.12.2023 у справі № 643/18223/21, «…зроблений допис у довіреності від 26.02.2020 року не може трактуватись як виправлення, оскільки за своєю правовою природою є суттєвим доповненням, яке розширило та надало нові права представнику за довіреністю, отже є зміною до укладеної та підписаної довіреності (одностороннього правочину)».

При цьому, висновок Московського районного суду м. Харкова у рішенні від 24.08.2023 у справі № 643/18223/21, з яким погодився Харківський апеляційний суд у постанові від 12.12.2023, про те, що «…приватний нотаріус ОСОБА_1 не мала права вносити дописи до довіреності у вищевказаний спосіб, оскільки пункти 6.12, 6.13 не застосовуються до нотаріально оформлюваних документів, які потребують підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, отже вносити зміни до довіреності нотаріус мала у спосіб, встановлений пунктами 7.1 та 7.2 Порядку та ст. 654 ЦК України» - зроблений судами на підставі загального аналізу як змісту довіреності, так і змісту внесеної до неї дописки.

Отже, встановлюючи у межах розгляду справи № 643/18223/21 порушення у діях Приватного нотаріуса ОСОБА_1, Московським районним судом м. Харкова та Харківським апеляційним судом було надано оцінку як вчиненій нотаріальній дії щодо видачі довіреності, так і діям позивача щодо внесення до неї дописки.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 752/900/15-ц колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в ньому висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі. У справі № 752/900/15-ц мало місце внесення виправлень у довіреності на підставі заяви представника позивача, оскільки остання (довіритель). Також, у цій справі Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання нотаріальних дій незаконними, визнання недійсними свідоцтв про право власності, не ґрунтуються на законних підставах і внесення виправлень у довіреність не вплинуло на волевиявлення та не порушує її законні права та інтереси.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що Вища кваліфікаційна комісія нотаріату при прийнятті оскаржуваного рішення № 2 від 22 квітня 2024 року дійшла обґрунтованого висновку про наявність підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року за №9217 на ім`я ОСОБА_1, на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Слід зазначити, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 207/6 від 22 лютого 2024 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 » задоволенню не підлягає, виходячи зі встановленої правомірності дій ЦМУ МЮ (м. Київ) стосовно внесення Подання № 9247/9.1-24 від 22.02.2024 до ВККН.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1299/5 від 01.05.2024 року «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1», а також, про визнання протиправним та скасування наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.05.2024 р. № 481/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1» є необґрунтованими, оскільки, встановлено правомірність прийняття ВККН рішення № 2 від 22.04.2024 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9217, виданого Міністерством юстиції України 27 жовтня 2015 року на ім`я ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, надати доступ до Єдиних та Державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про нотаріат» з метою здійснення нотаріальних та реєстраційних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, в тому числі, направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення щодо відновлення доступу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а також, про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на поновлення діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, внести інформацію про приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 в відомості Єдиного реєстру нотаріусів, в тому числі, направити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» повідомлення про поновлення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - то такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, як похідні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судова колегія, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2025 р.