Справа № 400/561/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

21 січня 2025 р. № 400/561/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши у письмовому проваджені матеріали заяви про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаОперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_2 ,

прозаява про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі позивач) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій він просить забезпечити позов шляхом:

зупинення видання наказу (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу до військової частини позивача до подання адміністративного позову до суду та до набрання законної сили судовим рішенням;

заборони командуванню Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювати переміщення позивача у зону бойових дій з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до подання адміністративного позову до суду та до набрання законної сили судовим рішенням.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що в грудні 2024 року його було незаконно мобілізовано і направлено для проходження військової служби до НОМЕР_1 міжвидового центру підготовки військових частин та підрозділів. 03.01.2025 він надіслав супровідним листом на адресу командування НОМЕР_1 міжвидового центру підготовки військових частин та підрозділів рапорт про звільнення його з військової служби на тій підставі, що він є особою, яка має дитину до 18 років, яку сам виховує, а також про не направлення його проходити військову службу в інших місцевостях, а залишити у Миколаївській області за місцем мешкання його неповнолітнього сина. На думку позивача, невжиття відповідних заходів щодо забезпечення позову призведе до неможливості відновлення порушеного права у зв`язку із вчиненням відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду та не прийняття рішення по суті його рапорту про звільнення з військової служби. Забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків позивача до розгляду справи по суті, оскільки відносно останнього може бути прийняте рішення про зарахування та переміщення до військової частини, в тому числі в зону бойових дій, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та значно ускладнить виконання рішення суду.

Розглядаючи матеріали заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 154 КАС України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Таким чином, зазначеними нормами визначено загальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову, а саме: без повідомлення учасників справи, тобто у письмовому провадженні. Лише у випадку необхідності подання пояснень або додаткових доказів суд на власний розсуд може призначити розгляд заяви про забезпечення адміністративного позову у судовому засіданні.

Перевіривши обґрунтованість мотивів заяви про забезпечення адміністративного позову, доказів, поданих із заявою, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову у письмовому провадженні.

Водночас суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частина перша статті 151 КАС України визначає, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Натомість заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносини з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 14 «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ» підкреслено, що забезпеченню адміністративний позов підлягає лише за умови, якщо захист прав та інтересів осіб буде ускладнено або унеможливлено до прийняття рішення по суті позовних вимог.

Така позиція цілком кореспондується з правовою позицією, викладеною в абзаці 5 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 № 4-рп/2011, відповідно до якої «з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову».

Проаналізувавши мотиви, якими позивач обґрунтував подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Позивачем обрано спосіб забезпечення позову у вигляді:

зупинення видання наказу (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу до військової частини позивача до подання адміністративного позову до суду та до набрання законної сили судовим рішенням;

заборони командуванню Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювати переміщення позивача у зону бойових дій з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до подання адміністративного позову до суду та до набрання законної сили судовим рішенням.

Однак, по-перше, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач вже проходить військову службу у Збройних Силах України і зарахований до списків особового складу військової частини, а саме: 235 міжвидового центру підготовки військових частин та підрозділів.

По-друге, у разі переведення позивача до іншої військової частини, він не буде позбавлений права подати рапорт на ім`я відповідного командира про звільнення його з військової служби з відповідних підстав.

По-третє, обравши вищезазначені способи забезпечення позову, позивач намагається в межах інституту забезпечення позову визначити, по суті, зручне для себе місце проходження військової служби у навчальному центрі.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову:

по-перше, є неспівмірним заявленим позовним вимогам;

по-друге, є втручанням у повноваження військової частини та органу військового управління, які входять до складу Збройних Сил України.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо застосування заходів забезпечення позову, саме таким шляхом, оскільки вважає неприпустимим втручання у повноваження військової частини та органу управління як структурних підрозділів Збройних Сил України, тим більше під час дії в Україні воєнного стану.

Крім цього, на день розгляду цієї заяви Южноукраїнський міський суд Миколаївської області не постановив судове рішення у справі № 486/69/25 за заявою позивача про визнання матері його сина безвісно відсутньою.

З огляду на вищевикладене, суд не встановив обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Оскільки позовна заява та додані до неї документи подані до суду в електронній формі через електронний кабінет, і інший учасник справи зареєстрував свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд розглянув справу за матеріалами в електронній формі.

Керуючись статтями 18, 150-154, 156, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Розглянути заяву про забезпечення доказів за матеріалами в електронній формі.

2. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.01.2025 про забезпечення позову.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук