Справа № 157/1089/24
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1089/24
Провадження №2-а/157/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

представника відповідача Савчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивовано тим, що 29 червня 2024 року на адресу позивача надійшов лист за вих. №2712/53/02/24 від 18.06.2024, до якого була прикріплена копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2384421 від 13.06.2024. Згідно з цією постановою позивача визнано винним у порушенні п. 2.1. а) ПДР та накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, не зрозуміло яким транспортним засобом він керував та чи був присутній при розгляді справи. Вважає, що порушено цілий ряд його прав, а дії поліцейського при її винесенні є неприпустимими та незаконними. Насамперед, не зрозуміла суть обвинувачення, адже поліцейським Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Антонюком В.В. поставлено у вину те, що позивач 28 квітня 2024 року в 0 год у с. Боровне по вул. Центральна, чим порушив п. 2.1 а) ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. У п. 5 оскаржуваної постанови не вказав елементарного, а саме: яким невідомим транспортним засобом керував позивач, чи перебував у незрозумілому транспортному засобі.

Вважає, що поліцейський, не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясувавши ряду інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не ознайомивши позивача з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та здійснивши ряд інших протиправних діянь, склав постанову про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу незрозумілої надуманої вини позивача, не вказано, на який транспортний засіб у нього було відсутнє право керування та що ж саме він порушив. Постанова, винесена відповідачем, не містить опису жодних обставин справи, встановлених під час її розгляду, до неї не додано будь-якого доказу, що свідчив б про наявність події та складу адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності. Поміж іншим, в оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Поліцейський, всупереч вимогам п. 5 розділу II наказу №1026 від 18.12.2018 не здійснював жодної відеофіксації портативним відеореєстратором та й не попереджав позивача про будь-яку відеофіксацію.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2384421 від 13 червня 2024 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області Савчук М.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Вислухавши думку представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Антонюка В.В. серії ЕНА №2384421 від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення викладена в пункті 5 постанови таким чином: ОСОБА_1 28 квітня 2024 року в 0 годин на вулиці Центральна в с. Боровне, чим порушив вимоги пункту 2.1.а Правил дорожнього руху - керування особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі

Згідно з пунктом 2.1. а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, підставою для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є існування доведеного факту керування нею транспортним засобом без права на керування таким (такої категорії) транспортним засобом. Тому очевидно, що встановлення такого факту неможливе без встановлення виду (категорії) самого транспортного засобу.

Частинами 2 та 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 13 червня 2024 року вбачається, що встановлених статтями 280, 283 КУпАП вимог не виконано. Поліцейський не встановив та не вказав у своєму рішенні транспортного засобу, зокрема його категорії, яким керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Невстановлення виду транспортного засобу не дає можливості встановити його категорію та, відповідно, відсутність такої категорії в особи, яка керує цим транспортним засобом, що є кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові, що оскаржується, не зазначено марку та модель транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 та 6 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Про це вказує Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Дослідження змісту оскаржуваної постанови дає зробити висновок, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідач не зібрав, про що свідчить відсутність у постанові посилань на будь-які з них (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо). Пропозицію суду подати відзив на позов, в тому числі й докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач проігнорував.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст. 126 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушень.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову поліцейського СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Антонюка Віталія Вікторовича від 13 червня 2024 року серії ЕНА №2384421 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області, вул. Володимира Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, 43025, код в .

Повне рішення суду складено 17 січня 2025 року.

Головуючий:Б.С. Гамула