Справа № 420/37726/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 05.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач, просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою АА № 163518 від 22.04.2009;

2. Зобов`язати Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та вилучити обтяження № 8672430 від 27.04.2009 зареєстроване на підставі постанови АА № 163518 від 22.04.2009 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав Великомихайлівською державною нотаріальною конторою.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до інформаційної довідки з ДРРП № 374532811 від 16.04.2024 стало відомо про те, що на майно ОСОБА_1 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження № 8672430) на підставі постанови АА № 163518 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області від 22.04.2009. Зазначає, що позивачу невідомо про даний арешт, а також невідомо на підставі чого ВДВС Великомихайлівським РУЮ Одеської області була прийнята постанова про арешт майна Позивача. Повідомляє, що у Єдиному реєстрі боржників, а також у Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо наявності у Позивача виконавчих проваджень стосовно даної постанови, або перебування у реєстрі боржників, що підтверджується копіями знімків екрану. Згідно з відомостями зазначеними в інформаційній довідці ДРРП, заявником даного обтяження була Великомихайлівська ДНК. З урахуванням п. 13 Положення про державний нотаріальний архів, а саме того, що архів приймає на зберігання від державних нотаріальних контор документи після закінчення 10-річного строку їх зберігання у державній нотаріальній конторі, представник позивача направив до Одеського державного нотаріального архіву адвокатський запит з метою отримання копії постанови на підставі якої на майно позивача було накладено арешт. Одеська державна нотаріальна контора своїм листом № 1098/01-20 від 02.05.2024 повідомила, що не може надати запитувані документи, у зв`язку з їх відсутністю. 15.11.2024 представником позивача було направлено до відповідача заяву про зняття арешту з майна позивача. 29.11.2024 представник позивача отримав на свою офіційну електронну пошту відповідь відповідача від 28.11.2024 № 21.21/18613, якою відповідачем було повідомлено: «Дане виконавче провадження перебувало на виконанні у Великомихайлівському відділі ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області та було повернуто стягувачу без виконання так як боржником не було погашено заборгованість, не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження». Однак вже повідомлялося, позивачу невідомо про дане виконавче провадження, про наявність заборгованості (у зв`язку з відсутністю відомостей у відповідному реєстрі), а також про те, хто є стягувачем за даним виконавчим провадженням, враховуючи відсутність будь-яких матеріалів даного провадження. Відтак накладення такого арешту та його існування по сьогоднішній день вважає незаконним та протиправним. Також, з огляду на відповідь відповідача від 28.11.2024, не є можливим встановити на підставі якого документа було відкрито виконавче провадження та як наслідок накладено арешт на майно позивача, невідомо який суд (або інший орган/посадова особа) видав виконавчий документ, а також не є можливим встановити розмір стягнення за таким виконавчим провадженням. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, у зв`язку із чим звернулася до суду із позовною заявою.

10.12.2024 ухвалою судді залишено без руху позовну заяву позивача та надано строк на усунення недоліків, шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви, у відповідності до приписів п.2 ч.5 ст.160 КАС України, а саме із зазначенням адреси електронної пошти позивача, надання заяви клопотання/заяви про поновлення пропущеного ним строку на звернення до суду з вказаними вимогами з долученням доказів поважності причин такого пропуску, а також надання постанови АА № 163518 від 22.04.2009 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав Великомихайлівською державною нотаріальною конторою.

12.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№ЕС/73623/24) про усунення недоліків, на виконання ухвали від 10.12.2024 та надано клопотання про витребування доказів. Крім зазначено, надано заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

17.12.2024 ухвалою судді клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду, задоволено. Відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судове засідання на 06 січня 2025 року об 14 год 10 хв. та витребувано у відповідача копію постанови АА №163518 від 22.04.2009 та інформації з документальним підтвердженням на підставі якої постанову прийнято.

06.01.2025 суд ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 до Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Призначити судове засідання на 14 січня 2025 року об 16 год 30 хв.

14.01.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку із повідомленням про замінування суду. Судове засідання призначено на 21.01.2025.

21.01.2025 у судове засідання відповідач не з`явився, представник позивача просив суд розглядати справу без його участі.

Суд зазначає, що копія ухвали від 17.12.2024 була надіслана до електронного кабінету відповідача.

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду та витребувані докази, не надано.

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Отже, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 374532811 від 16.04.2024, позивачу стало відомо про те, що на її майно накладено арешт (реєстраційний номер обтяження № 8672430) на підставі постанови АА № 163518 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області від 22.04.2009.

Позивач зазначає, що у Єдиному реєстрі боржників, а також у Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо наявності у Позивача виконавчих проваджень стосовно даної постанови, або перебування у реєстрі боржників.

02.05.2024 завідувач Одеської Державного нотаріального архіву надано відповідь за №1098/01-20 в якій зазначено, що «на Ваш запит, стосовно надання копії Постанови АА № 163518 від 22.04.2009 року на підставі якої було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , реєстратором Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора 27.04.2009 року за № 8672430, повідомляємо наступне. Одеський державний нотаріальний архів повідомляє, що документи Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори за 2009 рік на зберігання не передавались. Враховуючи викладене вище, надати копію документу, зазначеного у Вашому запиті, не уявляється можливим.»

28.11.2024 відповідачем на адресу представника позивача надано відповідь за №21.21/18613 стосовно зняття арешту з нерухомого майна накладеного реєстратором Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори згідно постанови АА №163518 від 22.04.2009 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та повідомлено, що дане виконавче провадження перебувало на виконанні у Великомихайлівському відділі ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області та було повернуто стягувачу без виконання так як боржником не було погашено заборгованість, не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Ураховуючи те, що заборгованість не була погашена - арешт з нерухомого майна боржника, державним виконавцем не знімався. На даний час будь-яка інформація щодо даного виконавчого провадження у Великомихайлівському відділі ДВС у Роздільнянському районі. Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутня так як в період 2008- 2009 років, ведення виконавчого провадження здійснювалося лише в паперовому вигляді без застосування електронного ведення та програмного забезпечення, та ураховуючи термін здійснення виконавчих дій, дане архівне виконавче провадження було знищено.

Також зазначено, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ч.4. (чинна редакція), підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: відповідно до п. 2 надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються як нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ від 02.06.2016, так і нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999, який діяв на час накладення арешту на майно позивача.

За змістом статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - відповідно до статті 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - відповідно до статті 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, відповідно до статті 40-1 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 40 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника.

Частина п`ята цієї статті передбачає, що повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

За правилами статті 37 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону №606-XIV, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Разом із тим, відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ХІІ, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках, як передбачено у ч.5 ст.59 зазначеного вище Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

За правилами ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-Х-ІІ, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. В свою чергу, за вимогами пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналіз викладених норм дає суду підстави вважати, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані державним виконавцем лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав за певних умов.

Аналогічна правова оцінка викладена Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 826/20120/14.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 374532811 від 16.04.2024, позивачу стало відомо про те, що на її майно накладено арешт (реєстраційний номер обтяження № 8672430) на підставі постанови АА № 163518 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області від 22.04.2009.

02.05.2024 завідувач Одеської Державного нотаріального архіву надано відповідь за №1098/01-20 в якій зазначено, що «на Ваш запит, стосовно надання копії Постанови АА № 163518 від 22.04.2009 року на підставі якої було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , реєстратором Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора 27.04.2009 року за № 8672430, повідомляємо наступне. Одеський державний нотаріальний архів повідомляє, що документи Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори за 2009 рік на зберігання не передавались. Враховуючи викладене вище, надати копію документу, зазначеного у Вашому запиті, не уявляється можливим.»

28.11.2024 відповідачем на адресу представника позивача надано відповідь за №21.21/18613 стосовно зняття арешту з нерухомого майна накладеного реєстратором Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори згідно постанови АА №163518 від 22.04.2009 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та повідомлено, що дане виконавче провадження перебувало на виконанні у Великомихайлівському відділі ДВС Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області та було повернуто стягувачу без виконання так як боржником не було погашено заборгованість, не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Ураховуючи те, що заборгованість не була погашена - арешт з нерухомого майна боржника, державним виконавцем не знімався. На даний час будь-яка інформація щодо даного виконавчого провадження у Великомихайлівському відділі ДВС у Роздільнянському районі. Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутня так як в період 2008- 2009 років, ведення виконавчого провадження здійснювалося лише в паперовому вигляді без застосування електронного ведення та програмного забезпечення, та ураховуючи термін здійснення виконавчих дій, дане архівне виконавче провадження було знищено.

В свою чергу, частиною 1 ст.319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

У статті 391 ЦК України, зазначено, що власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Суд зазначає, що невизначеність та відсутність інформації щодо накладення арешту на нерухоме майно позивача позбавляє його права розпоряджатися власним майном.

Крім того зазначено, що згідно даних Системи, відомості щодо винесення державними виконавцями постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах зазначених виконавчих провадженнях в Системі - відсутні.

З огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та визнати протиправною бездіяльність Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою АА № 163518 від 22.04.2009 і зобов`язати Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та вилучити обтяження № 8672430 від 27.04.2009 зареєстроване на підставі постанови АА № 163518 від 22.04.2009 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав Великомихайлівською державною нотаріальною конторою.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за рахунок бюджетних асигнувань Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою АА № 163518 від 22.04.2009.

Зобов`язати Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 та вилучити обтяження № 8672430 від 27.04.2009 зареєстроване на підставі постанови АА № 163518 від 22.04.2009 ВДВС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, зареєстрований Великомихайлівською державною нотаріальною конторою.

Стягнути з Великомихайлівського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Великомихайлівський відділ ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67100, Одеська область, Роздільнянський район, Велика Михайлівка, вул. Пушкіна, буд. 2б, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА