Справа № 440/14488/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14488/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області /надалі відповідач, ТУ ДСА України в Полтавській області/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року в розмірі 3028 грн, з врахуванням доплати за вислугу років та регіонального коефіцієнту 1,1, що була викладена у листі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 07 жовтня 2024 року вих. №02/3663/2024;

- зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із застосуванням для обчислення прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, та зазначення доплати за вислугу років у розмірі 80%, а також із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 /а.с. 1-8/.

Позов обґрунтований тим, що з 2016 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове забезпечення судді у відставці. Позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу їй довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". Відповідачем видано довідку №02/3698/24 від 07 жовтня 2024 року, у якій протиправно застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року 2102 грн, а також не застосовано регіональний коефіцієнт 1,1. Листом ТУ ДСА України в Полтавській області №02/3663/2024-вих від 07 жовтня 2024 року повідомило позивачу про те, що стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" чинна, неконституційною не визнана, а тому підлягала застосуванню при видачі довідки про суддівську винагороду. З вказаними діями позивач не погоджується, вважаючи, що розмір суддівської винагороди має бути обчислений, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року, який станом на 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі третя особа, ГУ ПФУ а Полтавській області/, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 60-63/ зазначив, що 01 жовтня 2024 року позивач звернулася до ТУ ДСА України в Полтавській області із заявою про видачу їй довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом 01 січня 2024 року із застосуванням до розрахунку суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, яка була визначена статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". 07 жовтня 2024 року відповідачем надано відповідь позивачу про неможливість видачі довідки про суддівську винагороду без застосування положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", відповідно до якої у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня становить 2102 грн. І оскільки ця норма є чинною, неконституційною не визнавалася та не скасовувалася, відповідач не має підстав для видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці із застосуванням іншого розміру прожиткового мінімуму, ніж той, який був застосований для розрахунку суддівської винагороди працюючого судді. Відповідачу було надано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2024 року, в якій зазначено загальний розмір суддівської винагороди та розмір її складових окремо, із розрахунку із застосуванням прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді 2102 грн, а саме: посадовий оклад 63060,00 грн із розрахунку: 2102,00 грн х 30 прожиткових мінімумів; доплата за вислугу років (80%) 50448,00 грн із розрахунку (2102,00 грн х 30 прожиткових мінімумів) х 0,8. Разом з тим, при складанні цієї довідки управлінням було допущено помилку, а саме: в розрахунку посадового окладу не враховано регіональний коефіцієнт 1,1. Так, штатним розписом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області на 2024 рік на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Закону України "Про судоустрій і статус суддів" затверджений посадовий оклад судді, що працює у розмірі 69336,00 грн. Базовий посадовий оклад судді розрахований з прожиткового мінімуму - 2102 гривні відповідно до статті 7 Законів України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", а саме: 2102,00 грн*30 = 63060,00 грн. До базового посадового окладу судді додатково був застосований регіональний коефіцієнт 1,1, що в сукупності склало посадовий оклад судді Крюківського районного суду м. Полтави, а саме: 63060,00 грн * 1,1 = 69366,00 грн. Виявивши вказану помилку управління рекомендованим листом направило позивачу нову довідку від 30 грудня 2024 року № 02/4581/24-Вих, в якій враховано регіональний коефіцієнт 1,1 при зазначенні посадового окладу.

У поясненнях /а.с. 38-39/ третя особа зазначила, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове забезпечення судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус судів". На даний час щомісячне довічне грошове забезпечення судді у відставці виплачується у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Для обчислення розміру грошового утримання враховано суддівську винагороду згідно довідки ТУ ДСА України в Полтавській області від 10 квітня 2020 року №02/1201/2020 в розмірі 124858,80 грн.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 - суддя у відставці Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, що підтверджується посвідченням судді у відставці № НОМЕР_1 /а.с. 12/.

ОСОБА_1 отримує довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" /а.с. 40-45/.

ОСОБА_1 звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області із заявою від 01 жовтня 2024 року /а.с. 25/, в якій просила направити їй поштою довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року в розмірі 3028 грн з врахуванням доплати за вислугу років. При цьому просила не застосовувати спеціальний прожитковий мінімум для працездатних осіб для визначення базового розміру посадового окладу судді, оскільки це суперечить законодавству.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 складено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/3698/24-вих від 07 жовтня 2024 року /а.с. 28/, згідно якої станом на 01 січня 2024 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн, доплата за вислугу (80%) - 50448,00 грн.

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 07 жовтня 2024 року №02/3663/2024-вих /а.с. 26/ ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до частини першої статті 130 Конституції України, частини першої статті 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Пунктом 2 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період. Положеннями статей 148, 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансування з Державного бюджету України здійснюється за узгодженими розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Положенням частини другої статті 4 БК України визначено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня становив 2102 грн. Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" чинна, неконституційною не визнана, а тому підлягала застосуванню при видачі довідки про суддівську винагороду. Таким чином, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 сформована з урахуванням вимог статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

30 грудня 2024 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_1 складено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02/4581/24-вих /а.с. 64-зворот/, згідно з якою станом на 01 січня 2024 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 125 398,80 грн, у тому числі: посадовий оклад 69666,00 грн, доплата за вислугу (80%) 55732,80 грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року в розмірі 3028 грн з врахуванням доплати за вислугу років та регіонального коефіцієнту 1,1, що була викладена у листі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 07 жовтня 2024 року вих. №02/3663/2024, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аргументам учасників справи, викладеним у заявах по суті та які мають значення для вирішення спору, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII /надалі - Закон №1402-VIII/ зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 лютого 2023 року № 7-2), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 /надалі Порядок № 3-1/, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини другої статті 27 Закону України "Про Конституційний Суд України" органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно із пунктами 5-6 вказаного розділу Порядку № 3-1 довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Відтак, умовою для здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі відповідної довідки про суддівську винагороду.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону №1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно із частиною четвертою вказаної статті до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої із урахуванням установленого у статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3028 грн, замість прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді у сумі 2102 грн.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом №1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Необхідно також указати, що у пункті 62 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Суд зазначає, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" /надалі - Закон №1401-VIII/.

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище. Суд звертає увагу на те, що Конституція України у редакції Закону №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року №966-XIV /надалі - Закон №966-XIV/.

Згідно із статтею 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону №966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд зазначає, що Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".

При цьому Законом №966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", разом із встановленням на 01 січня 2024 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, визначено "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

При цьому суд зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, як і до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Таким чином, законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року для цілей визначення розміру суддівської винагороди, немає.

Крім того, суд зауважує, що у спірних правовідносинах спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет над положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Суд зазначає, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає законам про державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Також суд враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Конституційний Суд України наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Отже, визначальними при вирішенні даного публічно-правового спору суд визнає норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими закріплено правило про те, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

При цьому суд зауважує, що за приписами статті 148 Закону №1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на недопустимість обмеження законом незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 18.06.2007 №4-рп/2007, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 19.11.2013 №10-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016, від 04.12.2018 №11-р/2018, від 18.02.2020 №2-р/2020, від 11.03.2020 №4-р/2020).

Конституційний Суд України зазначав, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя; законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу (абзаци 7, 8 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2020 року №4-р/2020).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що обмеження розміру суддівської винагороди (шляхом обчислення розміру, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі саме 2102 грн) здійснено протиправно.

Відповідач зобов`язаний був при визначенні позивачу розміру суддівської винагороди при видачі довідки діяти відповідно до Закону №1402-VIII та обчислювати розмір суддівської винагороди, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України про Державний бюджет на відповідний рік, з 01 січня 2024 року у значенні 3028 грн, а не 2102 грн, як це протиправно здійснено відповідачем, чим відповідно порушено право позивача на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі.

Отже, відповідачем зазначений вище обов`язок не був виконаний через помилкове застосування до спірних правовідносин норми абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Крім того, як встановлено судовим розглядом та визнано відповідачем, відповідачем протиправно не враховано при складанні довідки регіональний коефіцієнт 1,1.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо нескладання на ім`я позивача довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року та становить 3028 грн, та із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, та зобов`язати відповідача скласти на ім`я позивача довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року та становить 3028 грн, та із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.

Вирішуючи позовну вимогу про покладення на відповідача обов`язку видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із застосуванням для обчислення прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, та зазначення доплати за вислугу років у розмірі 80%, а також із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 вказаного Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведених норм слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

З огляду на те, що довідка про суддівську винагороду позивача для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року та становить 3028 грн, та із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, на виконання цього рішення суду ще не складена та право позивача на зазначення у цій довідці доплати за вислугу років у розмірі 80% наразі не порушено та у суду відсутні підстави вважати, що у такій довідці не буде зазначена ця доплата, суд доходить висновку, що вказана позовна вимога задоволенню не підлягає у зв`язку з передчасністю її заявлення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №1710-27-009/С від 27 листопада 2024 року /а.с. 29/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 17, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 26304855), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нескладання на ім`я ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року та становить 3028 грн, та із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області скласти на ім`я ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", тобто з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" на 1 січня календарного 2024 року та становить 3028 грн, та із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк