Справа № 160/14301/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/14301/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року (суддя Неклеса О.М.) у справі №160/14301/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2024 р. по 31.01.2024 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2024 р. по 31.01.2024 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р.;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) окладу за військове звання та надбавку за вислугу років за період з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р.,з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., за період з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) оклад за військове звання та надбавку за вислугу років за період з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р.,з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., за період з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024.

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що проходить військову службу у

військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби отримав поранення, у зв`язку з чим тривалий час лікувався, але йому не було виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168. Також позивач зазначав, що відповідачем не було нараховано та виплачено оклад за військове звання та надбавку за вислугу років. Позивач звернався із рапортом до відповідача за яким просив здійснити такі виплати. Також до рапорту було долучено копії медичних документів, які підтверджують підстави для виплати йому додаткової винагороди. Рапорт позивача було отримано відповідачем 11.05.2024 р., проте відповіді від ВЧ НОМЕР_1 не надано й відповідних виплат позивачем не отримано. Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.01.2024 р. по 31.01.2024 р., з 01.02.2024 р. по 04.02.2024 р.;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.01.2024 р. по 31.01.2024 р., з 01.02.2024 р. по 04.02.2024 р.;

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) окладу за військове звання за періоди з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., та надбавки за вислугу років за періоди з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р.;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) окладу за військове звання за періоди з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., та надбавки за вислугу років за періоди з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову, в частині заявлених вимог щодо нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №160, за час перебування на лікуванні в період з 05.02.2024 р. по 29.02.2024 р., 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р. та в частині заявлених вимог щодо нарахування окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років за період з 01.03.2023 по 31.03.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.24 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024.

Рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що з 05.02.2024 позивачу, згідно з наказом №110 від 05.02.2024, було призупинено виплату усіх видів грошового забезпечення, у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини. А тому, як зазначив суд першої інстанції, позивач не має право на грошове забезпечення, у тому числі права на додаткову грошову винагороду, після 04.02.2024.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на безпідставні висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди після 04.02.2024. Позивач вказує на те, що суду не було надано витягу з ЄРДР про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини чи місця служби як єдиної підстави для припинення виплати військовослужбовцю грошового та іншого забезпечення. Позивач звертає увагу на те, що у зв`язку з отриманим пораненням він тривалий час лікувався та є інвалідом І групи, а тому не міг самовільно залишити військову частину, як про те зазначав відповідач. Крім цього, позивач звертає увагу на те, що на теперішній час відповідачем самостійно усунуто помилку та скасовано наказ, яким визнано позивача таким, що самовільно залишив військову частину.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується, зокрема, наказом ВЧ НОМЕР_1 №65 від 21.03.2022.

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №13312 від 15.07.2023 р. позивач 21.08.2022 р. одержав бойове травмування під час виконання бойового завдання.

Діагноз: Осколкове поранення сідничної ділянки, осколкові проникаючі поранення грудної клітини, забій поперекового відділу хребта, перелом хребта.

Бойове травмування/поранення згідно довідки є таким, що сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, бойова травма не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

У зв`язку з отриманим пораненням позивач проходив лікування:

- у період з 26.01.2023 р. по 24.01.2024 р. позивач проходив лікування в Комунальному некомерційному підприємстві Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради, що підтверджується довідкою випискою із медичної карти стаціонарного хворого 2401/2023 від 24.01.2024 р.;

- у період з 24.01.2024 р. по 24.06.2024 р. позивач проходив стаціонарне лікування в Українському державному медико-соціальному центрі ветеранів війни, що підтверджується листом цього центру від 21.05.2024 р. №01-01/2/243.

У матеріалах справи наявні рапорти позивача до ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати йому грошового забезпечення, однак жодної відповіді на такі рапорти відповідачем не було надано й відповідних виплат позивачу не здійснено.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача (№45 від 03.05.2024 р.) на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 відповідачем направило лист за №4451/ФЕС від 20.06.2024 р., в якому зазначено у відповідності до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.09.2022 р. №236 старшого солдата ОСОБА_1 виведено в розпорядження з 06.09.2022 р. у зв`язку з лікуванням після поранення 21.08.2022 р.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №110 від 05.02.2024 р. старшого солдата за призовом до мобілізації ОСОБА_1 , колишнього старшого стрільця 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 4 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, який з 21 серпня 2022 року перебував на лікуванні та не прибув, вважати таким, що 05 лютого 2024 року самовільно залишив військову частину.

Вважаючи, що ВЧ НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність у вигляді щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2024 р. по 31.01.2024 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р., а також у вигляді ненарахування та невиплати позивачу окладу за військове звання та надбавку за вислугу років за період з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., за період з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р., ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, оскаржено в частині незадоволених позовних вимог, у в`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обгрунтованості, в частині незадоволених позовних вимог.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Далі Порядок №260).

Згідно абз.4 п.10 вказаного Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Також, згідно абз.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (Далі Постанова №168) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З огляду на вказані норми права можливо дійти висновку про те, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. включаються особи, які:

- перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого);

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що в період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024 (заявлені позовні вимоги) позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

З загальним висновком суду першої інстанції військовослужбовець за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, має право на додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168.

В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки з 05.02.2024 позивачу, згідно з наказом №110 від 05.02.2024, було призупинено виплату усіх видів грошового забезпечення, у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини, то позивачу додаткова грошова винагорода повинна бути виплачена за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим пораненням, лише до 04.02.2024.

З таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитися з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Отже, з огляду на наведені норми права можливо зробити висновок про те, що підставою для призупинення військової служби, наслідком чого є призупинення виплати військовослужбовцю усіх видів забезпечення, є внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення.

У спірному випадку суду першої інстанції не було надано витягу про внесення до ЄРДР таких відомостей стосовно позивача, а тому суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про неможливість виплати позивачу грошового забезпечення.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що посилання відповідача на самовільне залишення позивачем військової частини суперечить встановленим судом обставинам справи, відповідно до яких позивач після отриманого поранення по 24.06.2024 проходив стаціонарне лікування, що підтверджено відповідними медичними документами та що спростовує твердження відповідача про самовільне залишення позивачем військової частини.

Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що наказом командира військової частини №818 від 26.09.2024 скасовано наказ №110 від 05.02.2024, в частині, що стосується позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у позивача права на додаткову винагороду за період перебування його на стаціонарному лікуванні у період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024 (заявлені позовні вимоги).

Стосовно заявлених вимог про не нарахування окладу за військове звання та надбавку за вислугу років.

Так, позивач стверджував про те, що оклад за військове звання та надбавку за вислугу років не було нараховано за період з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р., з 01.02.2024 р. по 29.02.2024 р., за період з 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2024 р. по 30.04.2024 р., з 01.05.2024 р. по 31.05.2024.

Суд першої інстанції, в цій частині заявлених вимог, позов задовольнив частково, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплати позивачу оклад за військове звання за періоди з 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р., та надбавки за вислугу років за періоди з 01.03.2023 р. по 31.03.2023 р., 01.04.2023 р. по 30.04.2023 р., з 01.05.2023 р. по 31.05.2023 р., з 01.06.2023 р. по 30.06.2023 р.

Частково задовольняючи позов, в цій частині заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту наявних у матеріалах справи Карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за №6107/ФЕС від 19.08.2024 р. (за період з січня по грудень 2023 року) та за №6100/ФЕС від 19.08.2024 р. (за період з січня по грудень 2024 року) судом встановлено, що позивачу не було нараховано оклад за військове звання за квітень, травень та червень 2023 року, а надбавку за вислугу років позивачу не було нараховано за період з січня по липень 2023 року. Натомість, згідно із відомостями вищевказаних карток позивачу нараховано оклад за військове звання за січень, лютий, березень та грудень 2023 року, а надбавку за вислугу років ВЧ НОМЕР_1 нараховано позивачу за період з серпня по грудень 2023 року, а також у лютому та березні 2024 року.

В той же час, дослідженням наданих відповідачем карток особового рахунку позивача встановлено, що оклад за військове звання та надбавку за вислугу років позивачу не було нараховано у період: з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023 (а.с.123) та у період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024 (а.с.125).

Отже, з урахуванням вище встановлених обставин, позивач має право на нарахування та виплату окладу за військове звання та надбавку за вислугу років у вказані періоди.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про не нарахування окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням встановлених судом періодів, за які не були нараховані відповідачем оклад за військове звання та надбавку за вислугу років.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,0грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції. На підтвердження таких витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги №21 від 03.05.2024; додаткову угоду №2; Акт про наданні послуги від 30.09.2024, з визначенням виду наданих послуг, їх кількості та витрачений час. а також вартість цих послуг; платіжну інструкцію про фактичну оплату вартості наданих послуг.

Отже, документально підтверджені витрати на правничу допомогу, як правильно зазначив суд першої інстанції, становлять 20000,0грн.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Тобто, можливість зменшення судом заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язана з наявністю відповідного клопотання сторони про зменшення таких витрат та обґрунтованості стороною підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

Жодних клопотань чи заяв відповідачів про зменшення заявлених до відшкодування витрат до суду не надходило, в матеріалах справи такі процесуальні документи відсутні.

Отже, за встановлених обставин суд позбавлений процесуальної можливості самостійно вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат.

В той же час, враховуючи часткове задоволенні позову, суд вважає обгрунтованим відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №160/14301/24 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) окладу за військове звання за періоди та надбавки за вислугу років за періоди з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за періоди з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 21.01.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк