Справа № 492/1776/24
Суддя: Черевата В. І.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/1776/24
Провадження № 2-а/492/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати постанову № 1466 від 09 грудня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 протиправною, та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, постанову № 1466 від 09 грудня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП у виді штрафу в сумі 25 500,00 грн. скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою № 1466 від 09 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Вважає вказану постанову незаконною та підлягаючою скасуванню, оскільки повістку він не отримував, а 18 листопада 2024 року, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у місті Арцизі за своєю ініціативою, з метою надання заяви на відстрочку та усіх необхідних додатків, згідно Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 р. У нього на вході відібрали мобільний телефон та працівники почали вводити його в оману, не даючи змоги написати заяву на відстрочку від мобілізації, намагаючись вручити позивачу направлення на ВЛК та сфальсифікувати обставини, та зробити з позивача ухилянта. Пізніше у нього прийняли заяву з доданими документами, які підтверджують право позивача на відстрочку від мобілізації. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 вводили його в оману, під психологічним тиском змушували підписувати офіційні документи, навмисно перешкоджаючи скористатися правом на отримання відстрочки від мобілізації. З приводу незаконних дій відповідача, позивач звернувся з відповідною заявою до відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області. 18 грудня 2024 року позивач засобами поштового зв`язку отримав копію оскаржуваної постанови, в якій не конкретизовано його правопорушення, відносно тих законодавчих актів, які вказані, крім того, постанова не містить повного опису обставин справи. Позивач вважає, що жодних обов`язків, щодо мобілізації він не порушував, а оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1466 від 09.12.2024 року є незаконною і підлягає скасуванню, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 1 КУпАП. Звертає увагу, що відповідачем було порушено його право на захист, передбачене ст. 268 КУпАП, постанова складена з порушенням вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, оскільки жодної повістки про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП він не отримував. Крім того, оскаржувана постанова складена з грубим порушенням вимог ст. 278, 256, 278, 280 КУпАП, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Арцизького районного суду Одеської області, справу розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 27 грудня 2024 року, поновлено позивачу ОСОБА_1 строк для подання даної позовної заяви, відкрито провадження в адміністративній справі № 492/1776/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) належним чином завірені копії матеріалів справи, на підставі яких була винесена постанова № 1466 від 09 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 гривень.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 13 січня 2025 року, замінено первісного відповідача Міністерство оборони України Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 на належного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та спросив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, згідно якого просив суд у задоволенні позову відмовити, з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно копії оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 , який розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановив, що 18 листопада 2024 року приблизно о 11:00 годині в м. Арциз встановлено, що ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України, будучи військовозобов`язаним відмовився проходити медичний огляд, чим порушив абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно рішення відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що призвело до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тому, враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановив накласти на нього штраф у сумі 25 500,00 гривень.

18.11.2024 року з приводу дій співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звернувся з заявою до відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Як вбачається з копії повідомлення відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 18.11.2024 року, 18.11.2024 року о 11:24 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.11.2024 року о 11:15 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , заявник ОСОБА_1 скаржиться на працівника РТЦК та СП капітана ОСОБА_3 , який зі слів змушував пройти ВЛК, здійснювали фальсифікацію документів та доказів, перевищували службові повноваження, застосовували психічний примус. Включили камери на особистий телефони, потім після зауваження включили боді - камери.

ОСОБА_1 обновив свої дані в мобільному за стосунку Резерв +, де вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку.

18.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є непрацездатною.

Як вбачається з копії повідомлення від 20.11.2024 року № 1276/1811, комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянуто заяву ОСОБА_1 та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 9 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". За результатами розгляду повідомлено, що протоколом від 20.11.2024 р. № 23/24, комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови є те, що відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомога. Пунктом 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560, військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначених у п. 9 і 14 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та не отримують компенсацію (допомоги, надбавки) звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської ради за якою здійснюється догляд, для оформлення додатку 8, а саме акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, який не надано та не надано довідки про отримання компенсації, чим підтверджується факт здійснення особою постійного догляду. Також у особи, яка потребує догляду ОСОБА_4 є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 першого ступеня спорідненості, яка не підлягає мобілізації та відповідно до закону зобов`язана утримувати та піклуватися за своєю непрацездатною хворою матір`ю, проживає в АДРЕСА_3 та є медичною сестрою Теплицької сільської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно п. 63 постанови Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 11 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи призову громадян на військову службу за призовом на час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до п. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України які перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані проходити медичний огляд.

Відповідно до п. 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд.

Відповідно до п. 1.1 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Судом встановлено, позивач 18.11.2024 року надав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про відстрочку від призиву на військову службу.

Як вбачається з копії повідомлення від 20.11.2024 року № 1276/1811, комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено у наданні відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Крім того, згідно п. 63 постанови Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Таким чином, військовозобов`язані громадяни, які звернулись до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) із письмовою заявою про отримання відстрочки від мобілізації - до ухвалення рішення відповідною комісією - не повинні направлятися на проходження медичного огляду для визначення факту їх придатності до несення військової служби в лавах Збройних сил України. Якщо військовозобов`язаному громадянину буде відмовлено у наданні відстрочки, то тільки тоді він повинен направлятися на ВЛК.

Позивач стверджує, що під час перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 він повідомив працівників, що він з`явився для того, щоб звернутись з заявою на відстрочку від мобілізації. Проте, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжували наполягати, щоб останній проходив медичний огляд. 18.12.2024 року позивач засобами поштового зв`язку отримав постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП № 1466 від 09.12.2024 року, у зв`язку із його відмовою від проходження медичного огляду.

Таким чином, з 18.11.2024 року до дати прийняття рішення відповідною комісією, тобто до 20.11.2024 року, ОСОБА_1 не повинен направлятися для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Крім того, як вбачається з оглянутого судом в судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, ОСОБА_1 5.12.2024 р. працівником ІНФОРМАЦІЯ_9 було оголошено зміст протоколу № 1466 про адміністративне правопорушення від 5.12.2024 р., роз`яснено права та повідомлено час та місце розгляду вказаного протоколу. ОСОБА_1 пояснював, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, оскільки надав 18.11.2024 р. заяву на відстрочку, та в період її розгляду не повинен був проходити медичний огляд. В присутності свідків не погодився підписати протокол та отримати другий примірник, посилаючись на порушення його прав.

Таким чином, посилання позивача, що йому не було повідомлено про час та місце розгляду протоколу № 1466 про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210-1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема те, що позивачем 18.11.2024 року надано до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про відстрочку від призиву на військову службу, яка була розглянута 20.11.2024 р.

Приписами статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд у відповідності до вищенаведених норм процесуального закону встановлює обставини саме на підставі належних доказів, та не може переймати на себе обов`язки відповідача та третьої особи, якщо такі докази відсутні у матеріалах справи. Таким чином суд не може встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення за відсутності відповідних повноважень, що належать відповідачу.

Частиною 1статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Відтак, врахувавши встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не надав достатніх та належних доказів та неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штраф за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд дійшов висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вищевказане означає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідач не надав таких доказів і неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього штраф за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП, а тому винесена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 605,60 грн., про що свідчить квитанція про сплату позивачем судового збору, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 94, 242 - 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 № 1466 від 09 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП у виді штрафу в сумі 25 500,00 грн. визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.01.2025 року.

Суддя В.І. Черевата