Справа № 320/2761/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року № 320/2761/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 26, , електронна адреса: ), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області N 52 від 03 серпня 2023 року щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 дострокову пенсію за віком, зарахувати до страхового стажу період навчання у Куйбишевському політехнічному інституті з 1986 по 1987 рр. згідно довідки з Самарського ГТУ N 02.10.01/176 82 24.08.2023 та довідки КПІ ім. І. Сікорського N 929 від 29.08.2023 та зарахувати до страхового стажу вислугу років на пільгових умовах у періоди роботи згідно довідок ТЦК N 2062 від 22.05.2023; ПАТ «Авіакомпанії авіалінії України» N 7.4-28 від 18.05.2023; в/ч НОМЕР_7 N 588 від 20.06.2002 та в/ч НОМЕР_4 та наказів командира в/ч НОМЕР_4 N 66 від 31.03.1998 р; N 5 від 10.01.1999 р; N 37 від 31.01.2000 р; N 352 від 04.12.2000 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , поданої від 26.07.2023 N 8925 з урахуванням прийнятого рішення суду по вказаній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що вона у липні 2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, із заявою та відповідними документами на призначення дострокової пенсії за віком. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (за принципом екстериторіальності) відмовило у такому призначенні.

Так, за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 1986 по 1987, оскільки документ, що підтверджує період навчання, відсутній;

- період роботи з 08.10.2013 по 14.05.2019, оскільки звітність про сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України не надавались;

- період роботи з 01.12.2019 по 02.12.2019, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування..

В призначенні пенсії, відповідно до п. 4 статті 115 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з наданою заявою від 26.07.2023 відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження проходження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав до суду відзив, у якому зазначив, що згідно з п. 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зазначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що зазначається Міністерством оборони України.

Також додав, що у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача - ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві від 10 вересня 1996 року з метою реалізації права на пенсійне забезпечення, передбачене законодавством України 03.05.2023 звернулася із заявою та додатками до такої у вигляді документів до Відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійною фонду України у Київській області щодо призначення пенсії за віком, що було зареєстровано за № 5357.

Відповідно до повідомлення начальника відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Київській області від 15.05.2023 встановлено, що за результатами розгляду заяви Позивача № 5357 від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком було прийнято відповідне рішення.

Із змісту рішення про відмову в призначені пенсії за віком, виданої заступником начальника Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг - начальника відділу методології та організації роботи із застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області встановлено, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, або під час виконання інших обов`язків військової служби, або виконання інтернаціонального обов`язку після досягнення жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міністерством оборони України.

Враховуючи, що позивачем не було надано документ, який підтверджує проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку), такому було відмовлено у задоволені поданої заяви та відповідно до розписки-повідомлення надано можливість на усунення недоліків упродовж 3 місяців.

26.07.2023 позивач повторно звернувся до відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Київській області із заявою про призначення пенсії, яка була зареєстрована за № 8925.

Відповідно до повідомлення начальника обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) від 07.08.2023 було прийнято відповідне рішення.

Так, відповідно до рішення від 03.08.2023 заступника начальника відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії зазначено наступне:

«Відповідно до переліку держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій з 15.07.1992 по 16.09.1999 на їх території, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994 року № 63 зі змінами та доповненнями пільги поширюється лише на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року у складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія).

Згідно з п. 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, зазначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міністерством оборони України (додаток № 2).

Таким чином за результатом розгляду відповідачем доданих позивачем до заяви документів встановлено:

1) За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

Період навчання з 1986 по 1987, оскільки документ, що підтверджує період навчання відсутній;

Період роботи з 08.10.2013 по 14.05.2019, оскільки звітність про сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України не надавались;

Період роботи з 01.12.2019 по 02.12.2019, оскільки дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутні.

2) У призначенні пенсії, відповідно до п. 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно наданої заяви від 26.07.2023 відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження продовження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку».

Не погоджуючись із відповідними діями та рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону N 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно- правового характеру за умови сплати страхових внесків.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема, у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок N 637).

Пунктом 1 Порядку N 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 8 Порядку період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Для підтвердження періоду навчання у ВНЗ з 1986 по 1987 рр. позивачем надані довідка №02.10.01/176 від 24.08.2023 р. та довідка з КПІ ім. І. Сікорського №929 з 29.08.2023, а також виписка із залікової відомості.

Згідно з довідкою КПІ ім. І. Сікорського від 29.08.2023 №929, за матеріалами, які зберігаються в архіві Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», позивач наказом по Куйбишевському політехнічному інституту № 6/325 від 08.08.1986 була зарахована з 01.09.1986 року студенткою першого курсу факультету автоматики та вимірювальної техніки денної форми навчання.

Наказом по Куйбишевському політехнічному інституту № 6/903 від 09.09.1987 року студентка другого курсу факультету автоматики та вимірювальної техніки денної форми навчання ОСОБА_1 була відрахована з інституту з 08.09.1987 у порядку переводу до Київського політехнічного інституту.

Наказом по Київському політехнічному інституту № 767-с від 21.10.1987 року ОСОБА_1 була зарахована з 01.09.1987 студенткою другого курсу електроакустичного факультету денної форми навчання у порядку переводу з Куйбишевського політехнічного інституту.

Наказом № 75-с від 06.02.1988 року студентка другого курсу електроакустичного факультету денної форми навчання ОСОБА_1 була відрахована з інституту з 03.02.1988 року за академічну неуспішність.

В той же час, пунктом 8 Порядку № 637, як зазначалося вище, визначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Проте, як встановлено судом, позивачка була відрахована з Київського політехнічного інституту з 03.02.1988 року за академічну неуспішність, в наданих до суду документах відсутні дані про закінчення повного навчального періоду або окремого його етапу, що унеможливлює зарахування періоду навчання з 1986 по 1987 до стажу, який дає право на пенсію.

Тому, в цій частині, суд вважає рішення пенсійного органу правомірним.

Щодо інших позовних вимог, то суд зазначає, що зі змісту наведених норм Порядку N 637 вбачається, що для підтвердження стажу роботи, положення цього порядку, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.74 N 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція N 162).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції N 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції N 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції N 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції N 162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції N 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58 (далі - Інструкція N 58).

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі N 687/975/17.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_6 , у якій наявні трудові записи за періоди роботи з 08.10.2013 по 14.05.2019 та з 01.12.2019 по 02.12.2019.

Так, згідно з відомостями трудової книжки позивачка з 08.10.2013 по 14.05.2019 працювала на посаді заступника голови правління з інформаційних технологій Сумського обласного правління Спілки економістів України згідно з наказом від 08.10.2013 № 15/к про прийняття на роботу та наказом від 14.05.2019 № 7/к про звільнення.

15.05.2019 згідно з наказом від 14.05.2019 № 4 позивачка прийнята на посаду заступника директора з інформаційних технологій Приватного підприємства «Науково-технічний центр «Псіхєя» та звільнена з посади 02.12.2019 відповідно до наказу від 02.12.2019 №8.

Щодо посилань відповідача на відсутність у зазначений період інформації про сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ст. 20 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Такі ж вимоги передбачає ст.106 вказаного Закону, згідно якої відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату страхових внесків законом покладено на підприємство, а не на працівника, який на такому підприємстві працював.

Крім того, у відповідності до абз.2 ч. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.11.2010 року №2464-VI (далі Закон України №2464) платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошовою забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

За наведених обставин суд вважає безпідставним неврахування стажу роботи позивача за період з 08.10.2013 по 14.05.2019 та з 01.12.2019 по 02.12.2019 до стажу, у зв`язку з тим, що інформація про сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку за цей період щодо позивача відсутня.

Суд звертає увагу на те, що у трудовій книжці позивача містяться відомості про трудову діяльність позивачки у спірний період, що відповідає хронології обставин прийняття та звільнення з роботи. Записи щодо дати прийняття на роботу та звільнення виконані чітко, не містять виправлень, неточностей, які б могли викликати обґрунтовані сумніви щодо їх змісту.

Тобто, із наведених записів можливо встановити період, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах; місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу переведення, звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці тощо.

Тому, на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі N 490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі 687/975/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 72366973). (ВС/КАС у справі N 127/9055/17 від 06 березня 2018 р.)

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі N 754/14898/15-а; від 24 травня 2018 у справі N 490/12392/16-а.

За таких обставин, доводи відповідача щодо не підтвердження страхового стажу, у зв`язку з тим, що звітність про сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України не надавались є необґрунтованими та протиправними.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

При цьому, пенсійні органи наділені правом та повноваженням здійснювати запити та уточнювати і перевіряти подані громадянами документи.

Які дії вчиняв пенсійний орган для з`ясування виниклих у нього сумнівів щодо їх спростування чи підтвердження відповідач не зазначив.

Крім цього, суд звертає увагу на наступне.

Так згідно з архівною довідкою ПАТ «Авіакомпанії авіалінії України» № 7.4-28 від 18.05.2023, який є правонаступником Бориспільського об`єднаного авіазагону (БОАО) Українського управління Цивільної авіації, позивач працювала на посаді бортпровідника літаків та має відповідний наліт по роках:

27.01.1989-31.12.1989 - 545 год. 37 хв.

01.01.1990- 31.12.1990 - 623 год. 11 хв.

01.01.1991 - 18.03.1991 - 116 год. 55 хв.

Також у поданому до ПФУ пакеті документів є накази командирів в/ч НОМЕР_4 та НОМЕР_7 з архіву НГУ та довідки в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_7 з особової справи військовослужбовця, належним чином засвідчені печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою з в/ч НОМЕР_4 прапорщик ОСОБА_1 з 07.04.1997 р. но 10.01.2001 р. проходила службу на посаді старшого інструктора повітряного радиста (бортпровідника) авіаційного підрозділу, та має наліт по роках:

07.04.97-01.01.98 рр. 62 год., .наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 66 від 31.03.1998 р;

01.01.98 - 01.01.99 рр. 88 год., наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 5 від 10.01.1999 р;

01.01.99 - 01.01.00 рр. 98 год. 13 хв., наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 37 від 31.01.2000 р;

01.01.00 - 01.01.01 рр. 82 год., наказ командира в/ч НОМЕР_4 № 352 від 04.12.2000 р.

Згідно з довідкою з в/ч НОМЕР_7 №588 від 20.06.2002 р. прапорщик ОСОБА_1 з 10.01.2001 р. по 06.06.2002 р. проходила службу на посаді старшого повітряного радиста (бортпровідника) авіаційного загону ЗАЕ , та має наліт по роках :

10.01.01 - 01.01.02 рр. 70 год. 09 хв, наказ командира в/ч НОМЕР_7 № 171 від 12.04.2002 р;

01.01.02 - 06.06.02 рр. 27 год., 27 хв.

Позивачка зазначає, що відповідно до наказу МВС України від 30.10.1992 р. № 611 та наказу МО України від 02.09.1997 р. №313 «Про визначення умов зарахування вислуги років для призначення пенсії льотному складу Збройних Сил України» відповідні періоди служби підлягають зарахуванню у вислугу років на пільгових умовах (1 місяць за 2 місяці).

В той же час, на даний момент, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог стосовно зарахування страхового стажу за вислугу років на пільгових умовах у періоди роботи згідно довідок ТЦК N 2062 від 22.05.2023; ПАТ «Авіакомпанії авіалінії України» N7.4-28 від 18.05.2023; в/ч НОМЕР_7 N 588 від 20.06.2002 та в/ч НОМЕР_4 та наказів командира в/ч НОМЕР_4 N 66 від 31.03.1998 р; N 5 від 10.01.1999 р; N 37 від 31.01.2000 р; N 352 від 04.12.2000 р., оскільки з аналізу оскаржуваного рішення відповідного спору, у цій справі, не існує, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при розгляді даного питання будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі N 560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Крім цього, як вказано у рішенні відповідача згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1994 № 63 (зі змінами) «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на території республіки Югославія відбувались бойові дії у період з 15.07. 92 р. по 16.06.99 р., на території Автономного краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія) - 17.03.2008 р. (поширюється на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17.03.2008 р. в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного краю Косово Республіка Сербія , колишня Югославія).

У відмові щодо призначення пенсії позивачу, відповідач зазначає, що відповідно п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637) військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони.

Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач вказує на відсутність довідки про підтвердження проходження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку.

Водночас дане твердження є помилковим, оскільки у переліку доданих до заяви документів значиться довідка з ТЦК № 2062 від 22.05.2023 "Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, оформлена згідно з додатком №2.

Подання такого додатку підтверджується також розпискою-повідомленням від 26.07.2023 №8925, де серед переліку документів відображається такий, якому належить №2062 у п. 7 назв документів.

В наданих відповідачем до суду в електронному вигляді матеріалах пенсійної справи також наявна довідка від 22.05.2023 № 2062.

Крім цього суд зазначає, що позивачу було надано 01 липня 2000 року статус учасника бойових дій відповідно до п.2.ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується посвідченням УБД та копією листа-відповіді Міністерства у справах ветеранів України про внесення позивача до Єдиного державного реєстру ветеранів війни.

Суд звертає увагу, що постановою КМУ № 1296 від 8 листопада 2007 р. «Про доповнення переліку держав і періодів бойових дій на їх території» до переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 р. № 63, були внесені доповнення: «...установити, що прийняті до набрання чинності цією постановою рішення про надання статусу учасника бойових дій громадянам, які брали участь у подіях на території колишньої Югославії, перегляду не підлягають».

Отже, як зазначив відповідач у оскаржуваному рішенні, на момент звернення до Пенсійного фонду України для призначення дострокової пенсії позивачу виповнилося 53 роки 10 місяців.

За наданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на теперішній час, загальний стаж особи склав 21 рік 1 місяць 27 днів.

При цьому, як підстава для відмови у призначенні пенсії зазначено: «відповідно до п. 4 статті 115 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно наданої заяви від 26.07.2023 відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження проходження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку (додаток №2)».

Відповідна обставина була спростована судом вище.

Решта доводів та заперечень відповідачів висновків суду по суті цієї частини заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 N 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку N 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким прийнято рішення від 03.08.2023 року № 52 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком.

Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, і за приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Так, Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (частина 2 статті 245). У цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом.

В той же час, позовні вимоги сформульовані таким чином, що задоволення однієї вимоги унеможливлює задоволення іншої, оскільки суд може зобов`язати відповідача або зарахувати спірний період до стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду або зобов`язати призначити пенсію, якщо виконані всі умови для її призначення та у пенсійного органу відсутні альтернативні варіанти для прийняття конкретного рішення, тобто відсутні обставини для застосування дискреції.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу спірні періоди та зобов`язати повторно розглянути заяву позивачки про призначення дострокової пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, зроблених під час розгляду даної справи.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування основної частини позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) від 03 серпня 2023 року №52 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи з 08.10.2013 по 14.05.2019 та з 01.12.2019 по 02.12.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про призначення дострокової пенсії за віком, подану у 26.07.2023 року, з урахуванням висновків суду, зроблених під час розгляду даної справи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2025.

Суддя Панченко Н.Д.