Справа № 703/4796/24
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/4796/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову №992 від 22.08.2024 року винесену, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), застосовано адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження в цій справі, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачапонесені ним витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 992 від 22 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

За змістом вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом 60 днів з 18.05.2024 р. не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Цим він порушив обов`язок, визначений абзацами 4, 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) та вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч. 3 ст. 210-1КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Позивач вказує, що із оскаржуваною постановою він не погоджується, оскільки Постанова №992 від 22.08.2024 є незаконною, адже у порушення вимог ст.283 КУпАП викладені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсним обставинам справи, виходячи з наступного: позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 12.05.2015 року. У жовтні 2023 року він отримав повістку та з`явився до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для уточнення та актуалізації персональних даних. 20.10.2023 року військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 був визнаний обмежено придатним до військової служби, про що є відмітка у тимчасовому посвідченні (замість військового квитка № НОМЕР_2 ). Після народження ІНФОРМАЦІЯ_5 молодшої доньки він повідомив про це ТЦК та СП. 13.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подачі документів на відстрочку по догляду за своїм батьком ОСОБА_3 , який потребує догляду на підставі висновку ЛКК. В той же час позивачу було повідомлено, що він порушив правила військового обліку, а саме не уточнив облікові дані протягом 60 дні. Того ж дня, 13.08.2024 відносно нього було складено Протокол №162 згідно якого позивач не проводив уточнення військово-облікових даних, не уточняв в період з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та війкового обліку» №«3633-ІХ від 11.04.2024 року, а саме: адресу проживання, номери засобів зв`язку та інші персональні дані шляхом особистого прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста протягом 60 днів. В протоколі позивач вказав те що оновлював свої дані через Резерв + виправив дані через бокове меню в Резерв+.

Позивача було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 22.08.2024 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22.08.2024 року позивач з`явився разом зі своїм захисником до ІНФОРМАЦІЯ_3 для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачено ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час розгляду справи надав пояснення, що не згодний з даною постановою.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не оновив позивач, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді. Окрім цього, в матеріалах адміністративної справи міститься наявна картка на ОСОБА_1 в якій містяться відомості про родину, де зокрема, зазначено дружина, діти, контактні дані, місце проживання. Дана облікова картка містить такі дані як реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних НОМЕР_3 (запис зроблений по лівому краю облікової картки), а також в матеріалах справи міститься роздруківка із системи «Оберіг» сформованої 14.08.2024 з якої вбачається, що позивач не є порушником військового обліку, 16.04.2024 була проведена звірка даних при особистій явці.

Також позивач звертає увагу, що твердження того, що позивач з 08.04.2024 не з`являвся до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 не має підтвердження, окрім пояснення старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що не може слугувати беззаперечним доказом порушення правил військового обліку позивачем, адже в даному випадку старший офіцер ОСОБА_5 являється зацікавленою особою, так як являється працівником п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . та його пояснення прямо суперечать витягу з реєстру «ОБЕРІГ» в якому зазначено звірка даних при особистій явці, дата явки 16.04.2024.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою судді від 12 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву та за клопотання позивача у позовній заяві витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчену копію справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Копію ухвали, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів отримано представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 27 вересня 2024 року, та представником співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 27 вересня 2024 року що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 не скористався, заяв чи клопотань суду не направляв, витребувану судом належним чином засвідчену копію справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не надав.

04 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив від представника співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи представника зводяться до того, що ІНФОРМАЦІЯ_9 не є належним відповідачем у справі, оскільки хоча ІНФОРМАЦІЯ_10 не є юрииною особою, разом з тим, без статусу юридичної особи, являється структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_7 , який має свою печатку із зображенням Державного Герба України, своє найменування та керівництво в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який може представляти інтереси територіального центру комплектування та соціальної підтримки перед фізичними та юридичними особами в судах та інших органах державної влади. Окрім того, послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні повноваження скасовувати постанову про адміністративне правопорушення, яка винесена саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В зв`язку з чим, просив замінити неналежного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_9 на належного ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 992 від 22 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000грн. З постанови вбачається, що у провину ОСОБА_1 ставиться те, що останній протягом 60 днів з 18.05.2024 р. не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що цим позивач порушив обов`язок, визначений абзацами 4, 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Також з постанови № 992 від 22.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 вину у правопорушенні не визнав і пояснив, що 15.07.2024 р. через додаток «Резерв+» оновлював свої персональні дані, але не зміг цього зробити. Наведена обставина, на думку начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 , не звільняє від відповідальності за нездійснення оновлення персональних даних, оскільки у ОСОБА_1 було 60 днів і 3 способи виконання цієї вимоги закону (а.с.14).

Відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 , позивач ОСОБА_1 , прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №738 (а.с.13), що також підтверджується обліковою карткою до військового квитка (а.с.15) та карткою обліку із зазначенням реєстраційного номеру в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних 3, сформованої 14.08.2024 (а.с.16).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, для реалізації даного конституційного принципу, у відповідності до ст.ст.7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Указами Президента України строки проведення загальної мобілізації було неодноразово продовжено.

Станом на день складення оскаржуваної постанови, як і станом на день розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є, зокрема, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та «Про оборону».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Взяттю на військовий облік військовозобов`язаних державними органами, підприємствами, установами та організаціями підлягають громадяни, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час, які не досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Також, згідно з п.22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, призовники і військовозобов`язані, а також посадові особи, винні в порушенні вимог Порядку і Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 цього Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються персональні і службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До персональних даних належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї; відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи).

Для формування бази даних Реєстру ЦВК, ДПС, ДМС подають шляхом електронної взаємодії держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років. До реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», інформацію, яку не оновив позивач, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) позивача не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на окреслені положення, посадові особи відповідача вчинили дії, якими порушили Конституційне особисте немайнове право позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом з тим, у відзиві на позову заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_7 вказує на те, що він не є належним відповідачем у справі.

З приводу вказаного, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд звертає увагу на те, що позивачем в межах означеної справи визначено два відповідача, тобто дві установи, які, на думку позивача, не визнають, порушують чи оспорюють його права та інтереси - ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Суд зазначає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210--1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 , відтак належним відповідачем в межах наведеної справи є ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Водночас, позивачем не обґрунтовані свої вимоги в частині їх пред`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є підставою для відмови в позові, заявленого до цього відповідача.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №992 від 22 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП- закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ,) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) коп. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю. В. Крива