Справа № 753/24660/24
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/753/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Лавринчук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 06 грудня 2024 року, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 грудня 2024 року засобами електронного зв`язку звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2024 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КпАП України, посилаючись на те, що вказана постанова винесена з порушенням вимог КпАП України, Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 п.82 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання поштового зв`язку від 05.03.2009 року № 270, та вважає її незаконною, оскільки 06 грудня 2024 рокувимоги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в частині неявки за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин, не порушував, правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КпАП України(в особливий період), не вчиняв, зазначений факт порушення ним зазначених норм не визнає. Вважає дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КпАП України, як особою, яка не підтвердила свій статус уповноваженої на розгляд такої справи, неправомірними, то ж, розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності здійснено неуповноваженою на те особою, а також недотримання належної процедури відправлення повістки ТЦК про його виклик на 17.10.2024 року, ненаналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення, є неправомірними, що вказує на незаконність процедури притягнення до відповідальності, незабезпечення його правом на правову допомогу, якої він потребував, проте не зміг скористатись.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимого підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач повторно не з"явився, про дату, час та місце якого був належним чином повідомлений у відповідності до вимог КАС України - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, шляхом доставлення електронного документа.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзив на позов у формі письмових пояснень від 20.01.2025 року, у якому відповідач уцілому заперечив щодо вимог позову ОСОБА_1 , вказавши про їх необґрунтованість та недоведеність, на спросування доводів позову надав матеріали справи № 733, сформовані ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, правомірність дій уповноваженої особи на складання оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, із посиланням на положення ст..22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.5 п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пп.2 п.1 Додатку 2, п.3 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, п.34, 41 Постанови Кабінету Міністрі України № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», абз.2, 4 п.7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022 року, твердження позивача вважає хибними, такими, що не підтверджені належними доказами, й спростовані матеріалами справи № 733, сформованими ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Вказує про те, що відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення № 733 від 03.12.2024 року відповідачем ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 68 Конституції України, ст.268 КпАП України, тобто він був обізнаний про можливість скористатися правовою допомогою, що ним й вчинено, подано заяву від 03.12.2024 року про відкладення розгляду справи, яка відповідачем задоволена, розгляд справи відкладено на 06.12.2024 року.

За таких обставин, з уразуванням положення ч.1 ст.205 КАС України, й, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ, у відповідності до ст.286 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача, з урахуванням відзиву на позов, даданих до відзиву на позов доказів - матеріалів Справи № 733 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КпАП України, письмовими поясненнями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року, в якому ОСОБА_1 вказав про те, що повідомлений під розписку працівниками поліції 30.11.2024 року, після повідомлення працівниками поліції одразу з`явився до Дарницького ТЦК, «Укрпоштою» повідомлений не був, тому не знав про необхідність візиту, платіжним документом про сплату ОСОБА_1 штрафу відповідно до постанови про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, у розмірі 17 000 грн. 08.12.2024 року.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 286 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч.1 ст. 205, ст. 268 КАС України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Справа розглядась у порядку спрощеного провадження (п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України), зважаючи на її категорію (ч.6 ст.12, ст.257 КАС України).

Адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 262 КАС України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Статтею 268 КАС України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду та особливості розгляду судом окремих категорій адміністративних справ.

Так, у справах, визначених ст.ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши відзив на позов, матеріали справи № 733, сформовані ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Судом встановлено, що Постановою № 733 від 06.12.2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за наслідком розглянутої справи про адімінстратмвне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що 07.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою єдиного Національного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з описом вкладення направлено повістку № 421836 про виклик на 17.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_1 , зазначене поштове відправлення повернулось відправнику згідно з трекінгом з сайту «Укрпошта», повернення через «відсутність адресата за вказаною адресою», враховуючи п.41 Кабінету Міністрів України № 560 від 18.05.2024 року, вказана причина повернення є належним підтвердженням військовозобов`язаного, у зв`язку із цим ОСОБА_1 не дотримався вимог абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в частині неявки за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, тим самим не виконав свій військовий обов`язок, чив вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КпАП України, що стало наслідок накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи № 733 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КпАП України, протокол № 733 складено 03.12.2024 року з викладеним змістом адміністративного правопорушення, із якого вбачається, що 03.12.2024 року о 12.30 год. встановлено, що 07.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою єдиного Національного ператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» цінним листом з описом вкладення направлено повістку № 421836 про виклик на 17.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_1 , зазначене поштове відправлення повернулось відправнику згідно з трекінгом з сайту «Укрпошта», повернення було з відміткою, що «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням № 442 та трекінгом з сайту «Укрпошти», однак ОСОБА_1 в зазначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку із цим не дотримався абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в частині неявки за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, тим самим не виконав свій військовий обов`язок, вчинивши правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КпАП України.

Також, відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст..63 Конституції України, ст.268 КпАП України, те, що розгляд справи відбудеться о 14. год. 20 хв. 03.12.2024 року, про що засвідчено підписом ОСОБА_1 , й у письмових поясненнях 03.12.2024 року ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що «повідомлений під розписку працівниками поліції по телефону 30.11.2024 року, «Укрпоштою» повідомлений не був, тому не знав про необхідність візиту, після повідомлення працівниками поліції (дільничний), відразу з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.12.2024 року ОСОБА_1 під час розгляду, призначеної на 14 год. 20 хв. 03.12.2024 року справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КпАП України, заявлено письмове клопотання, яке міститься у матеріалах, про відкладення справи на 06.12.2024 року, з підтавав забезпечення його права на захист (правову допомогу), яке відповідачем задоволено, розгляд справи відкладено на 06.12.2024 року.

Матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення містять відомості про вжиті відповідачем належні заходи про виклик ОСОБА_1 на 11.00 год. 17.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 : повістка за № 421836 з бланком розписки, роз`ясненням прав та виконання обов`язків, описом вкладень до рекомендованого листа № 442, найменування: повістка, дата документу 07.10.2024 року, номер документу 421836, та як вбачається, із перевірки відстеження відправлення та вручення повістки, рекомендованого листа, такий лист повернутий відправнику - причина - відсутність адресата за адресою, що вказує про належне повідомлення відповідачем позивача як особи, щодо якої здійснювався виклик до відповідача, тому доводи позивача суд відхиляє з огляду на надані відповідачем докази, якими вцілому спростовані доводи позивача, та впливають на прийняття судом остаточного рішення по справі.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Згідно частини 5 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Стаття 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» містить положення про те, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу".

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Стратегія залучення, розвитку та утримання людського капіталу в силах оборони України визначається Міністерством оборони України.

Військова служба в Україні організовується з дотриманням конституційної вимоги про відокремлення церкви і релігійних організацій від держави.

Види військової служби, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 06.12.2024 року в Україні був введений воєнний стан та загальна мобілізація.

З 18.03.2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до пп.2 п.1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.34 Постанови Кабінету Міністрі України № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

А відповідно до п.41 вказаної постанови належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до п.3 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 235 КпАП України визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Дії ОСОБА_1 відповідачем, у відповідноситі до повноважень, визначених ст. 235 КпАП України, кваліфіковані саме за ч.3 ст.210-1 КпАП України, з підтвердженими доказами про вчинене правопорушення, та вказівки про такі докази, що підтверджується оскаржуваною позивачем постановою по справі про адміністративне правпорушення, наданими відповідачем матеріалами, справа № 733 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, які у своїй сукупності підтверджують вину та склад вказаного правопорушення, що вцілому спростовує доводи позивача.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність постанволення оскаржуваної постанови.

У даній справі відповідачем подано відзив на позов з його належним обґрунтуванням, з матеріалами справи № 733 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, вцілому спростовують доводи позивача.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст. 256 КпАП України вважає, що посадовою особою зазначений склад правопорушення - суть адміністративного правопорушення, які саме дії позивача ОСОБА_1 призвели до порушенняабз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, в частині неявки за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин, тим самим ОСОБА_1 не виконано військовий обов`язок, чим вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КпАП України, що стало наслідком накладення стягнення на позивача у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

У порядку виконання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 сплатив відповідно до платіжної квитанції від 06.12.2024 року штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп., що вказує про те, що він визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, також, спростовує його доводи позову.

Суд, надавши правову оцінку дії позивача щодо сплаченого ним штрафу згідно оскаржуваної постанови, його позиції, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення № 733 від 03.12.2024 року, який визнав, що був інформований про виклик до РТЦК, реалізоване його право на клопотання, яке відповідач задовольнив, відклав розгляд справи на 06.12.2024 року, забезпечивши право позивача на правову допомогу, вважає такі доводи позивача необґрунтованими.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, в частині неявки за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необгрунтованими.

Так, докази про вчинення позивачем правопорушення є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них позивача.

Судом встановлена правомірність дій уповноваженої на складання постанови у справі про адміністративне правпорушення посадової особи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КпАП України, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення позивачем абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в частині неявки позивача за викликом на 17.10.2024 року згідно повістки № 421836 до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях такого позивача порушення вказаних норм та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 3 статті 210-1 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч.ч. 4, 5 ст.250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 268, 2772 , 278, 279, 280, 289, ч.3 ст.2101 КпАП України, ст.289 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 06 грудня 2024 року, - залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Понесені позивачем судові витрати покласти на такого позивача.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

СУДДЯ: