Справа № 803/633/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 рокуСправа № 803/633/18 пров. № А/857/15954/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 6 червня 2024 року (суддя Сорока Ю.Ю., м.Луцьк) -

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ОУПФ) в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні їй індексації пенсії відповідно до вимог законодавчих актів щодо індексації з визначенням дати початку індексації 01.02.2011, а також щодо відмови у проведенні нарахування та виплати компенсації пенсії згідно з нормативними актами про компенсацію доходів внаслідок втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

зобов`язати ОУПФ здійснити позивачу нарахування індексації виплат та додаткову виплату проіндексованої пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат за період з 01.05.2017 по 30.03.2018 і в подальшому згідно з вимогами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1283-ХІІ) і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 №1078 (далі Порядок №1078), встановивши дату початку індексації з 01.02.2011, з одночасним проведенням нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за несвоєчасну виплату індексації за цей же період згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ОУПФ щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавчих актів щодо її індексації з визначенням дати початку індексації 01.02.2011. Зобов`язано ОУПФ здійснити ОСОБА_1 нарахування індексації виплат та додаткову виплату проіндексованої пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, за період з 01.05.2017 по 30.03.2018 і в подальшому згідно з вимогами Закону №1283-ХІІ і Порядку №1078, встановивши дату початку індексації з 01.02.2011. У задоволені решти позовних вимог відмовлено (далі Рішення суду).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року Рішення суду у частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ОУПФ на користь ОСОБА_1 1762 гривні судового збору змінено. Викладено абзац п`ятий резолютивної частини Рішення суду в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області області (43005, м. Луцьк, проспект м. Грушевського,1) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2819,20 грн. (дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять гривень 20 копійок)».

У решті судове рішення залишено без змін (далі Постанова суду).

21.05.2024 до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), шляхом зобов`язання ГУПФ подати у встановлений судом строк звіт про виконання Рішення суду (далі Заява). Заява мотивована тим, що позивач не погоджується із порядком виконання Рішення суду та ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року, а також з сумою індексації пенсії, яка підлягає виплаті.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 6 червня 2024 року Заяву задоволено. Зобов`язано відповідача (боржника) Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ) в строк тридцять днів з дня отримання цієї ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання Рішення суду в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації пенсії у розмірах, що відповідають вимогам Закону №1283-ХІІ і Порядку №1078, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду, разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи.

Не погодившись із постановленою ухвалою її оскаржило ГУПФ, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та відмовити у задоволенні вимог Заяви.

В апеляційній скарзі вказує, що Рішення суду виконано відповідно до покладених судом зобов`язань, в подальшому пенсійне забезпечення позивачки здійснюється на умовах чинного законодавства.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи Заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні належні докази виконання Рішення суду у відповідній частині.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Частиною другою, тринадцятою статті 14 КАС визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункт 3.2 пункту 3, абзацу 2 пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на викладені норми, слід вказати, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

При цьому аналіз норми статті 382 КАС у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі №800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Водночас зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19.

Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, дає суду апеляційної інстанції підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:

рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;

існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;

існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:

загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,

або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

З матеріалів справи видно, що 19.09.2018 судом першої інстанції позивачу видано виконавчий лист №8932018 (далі Виконавчий лист).

01.04.2019 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим листом прийнято постанову про відкриття ВП №58745824.

Станом на 01.01.2024 виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа закінчено у зв`язку з невиконанням Рішення суду; на боржника 08.12.2023 накладено штраф у подвійному розмірі та направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що існує обґрунтований і підтверджений ризик невиконання судового рішення і загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що Заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає задоволенню

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 6 червня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич