Справа № 140/11859/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/11859/24 пров. № А/857/869/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Курильця А.Р.,

суддів - Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі суддів Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича від розгляду справи № 140/11859/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 140/11859/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Так, 14 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів у складі Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича від розгляду справи № 140/11859/24.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року заявлений відвід колегії суддів у складі Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича від розгляду справи № 140/11859/24 визнано необґрунтованим; питання про вирішення відводу передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2025 року для вирішення питання про відвід, визначено склад колегії суддів: головуючий-суддя Курилець А. Р., судді: Гінда О. М., Пліш М. А.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження (ч.8 ст.40 КАС України).

Відповідно до ч.11 ст.40 КАС України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід колегії суддів у справі № 140/11859/24 необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України. Відповідно до частини першої цієї статті суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частина друга статті 36 КАС України передбачає, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною четвертою статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27.07.2006 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться" (§ § 28-32 рішення у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15.07.2010, заява № 16695/04). Подібний підхід висловлено і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (§ § 65-66 рішення від 03.05.2007, заява № 7577/02).

Таким чином, підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та / або об`єктивного критеріїв.

На думку Дорохольського Ігоря Валерійовича, обставинами, які викликають сумнів у неупередженості членів колегії суддів - Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича, є прийняття ними процесуального рішення про апеляційний розгляд справи № 140/11859/24 в порядку письмового провадження. Посилається на ст.263 КАС України, яка визначає випадки розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Твердить, що за приписами ч.6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Оскільки заявник перебував на посаді керівника Іваничівського відділення поліції Горохівського відділу поліції ГУНП у Волинській області, юрисдикція якого поширювалася на весь Іваничівський район, стверджує, що належить до осіб, які займають відповідальне чи особливо відповідальне становище у відповідності до примітки до ст. 51-3 Закону України « Про запобігання корупції». Вважає заявник, що апеляційний суд не розглянув клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Оцінюючи наявність підстав для відводу суддів Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича, за суб`єктивним критерієм, суд констатує відсутність підстав стверджувати, що судді виявили особисту упередженість. Докази на користь протилежного відсутні і заявником не наводились.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності в певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням колегії суддів про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд відхиляє посилання заявника на норми ст. 263 КАС України, які визначають випадки розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), адже такі встановлюють процесуальні правила розгляду саме для суду першої, а не апеляційної інстанції.

Так, за приписами ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Отже у випадку ухвалення рішення суду першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), апеляційний суд вправі здійснити розгляд в порядку письмового провадження, попри наявність клопотання/ заяви сторони.

Так, Восьмий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 10 січня 2025 року покладався саме на порядок розгляду цієї справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, суд ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з приміткою до статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній станом на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції) до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище віднесено, зокрема, осіб, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б".

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 6 Закону України "Про державну службу" до категорії "Б" належать посади керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.

Як установлено, спір у цій справі стосується оплати праці позивача на посадах керівного складу Іваничівського відділення поліції Горохівського відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні Закону України "Про запобігання корупції", а відтак не є малозначною.

Проте ця обставина автоматично не наділяє цю справу ознаками справи, що має виняткову складність і вимагає її розгляду із застосуванням особливостей загального позовного провадження.

Частинами другою-третьою статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У свою чергу, частиною четвертою статті 257 КАС України передбачено вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а саме справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, за винятком справ, які обов`язково мають бути розглянуті в порядку загального позовного провадження.

Перелік справ, що не можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, визначено у частині четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 КАС України.

Апеляційний суд зазначає, що справи пов`язані з проходженням публічної служби службовими особами, які, у розумінні Закону України "Про запобігання корупції", займають відповідальне або особливо відповідальне становище, до вказаного переліку не відносяться, а тому суд, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, може розглянути її як за правилами загального позовного провадження, так і за правилами спрощеного позовного провадження, якщо дійде такого висновку.

Аналогічний підхід висловив Верховний Суд в постанові від 25 квітня 2024 року в справі № 520/5388/22.

Отже, аргументи заявника про обов`язковість розгляду цієї справи виключно за правилами загального позовного провадження є необґрунтованими.

Попри незазначення в резолютивній частині ухвали про призначення справи до судового розгляду того, що в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні заявнику відмовлено, не можна стверджувати, що таке не було розглянуто, оскільки мотивувальна частина ухвали містить обґрунтування форми апеляційного розгляду.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича та наведені в її обґрунтування обставини не містять даних, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності вищевказаної колегії суддів у справі № 140/11859/24, або вказували на їх заінтересованість у результаті розгляду справи під час здійснення правосуддя, тому в задоволенні заяви про відвід колегії суддів за п.4 ч.1 ст.36 КАС України необхідно відмовити.

Керуючись ст.36, 39, 40, 236, 243, 248, 311, 321 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Кузьмича Сергія Миколайовича, Гудима Любомира Ярославовича, Качмара Володимира Ярославовича від розгляду справи № 140/11859/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш