Справа № 520/31451/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 р. Справа № 520/31451/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.12.24 по справі № 520/31451/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України за запитом від 27 вересня 2024 року, яка полягає у ненаданні відповіді на запит, на інформацію, не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, чим в черговий раз порушені права позивача;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати відповідь на запит від 27 вересня 2024 року, а саме: надати інформацію, долучивши копії відповідних документів, яким органом, коли і на підставі чого ОСОБА_2 за 2022 рік виплачена сума 50000 грн., як допомоги на проживання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року клопотання представника про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року про закриття провадження у справі та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

В порушення вказаних вище вимог відповідачем позивачу не надана відповідь на запит на інформацію від 27 вересня 2024 року не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, чим в черговий раз порушені його права.

Посилання у оскаржуваній ухвалі на те, що відповідь на запит на інформацію від 27.09.2024р. було надано, про що свідчить лист Міністерства соціальної політики України від 12.12.2024р. № 395/0/3-24, тобто після мого звернення до суду з адміністративним позовом через сімдесят днів з дня отримання запиту, не виправдовує протиправну бездіяльність відповідача.

Крім того, суд першої інстанції навіть не звернув уваги на те, що Листом Міністра соціальної політики України О. Жолнович № 395/0/3-24 від 12.12.2024 року позивачу повідомлено, що з урахуванням зазначеного надання будь-якої інформації та копій документів на підставі чого та коли у 2022 році ОСОБА_2 було виплачено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам можливе лише після надання ним згоди на обробку його персональних даних та у визначених законами України випадках, тобто, позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в задоволенні запиту на інформацію.

Отже, на думку позивача, у даному випадку є недоречним посилання суду першої інстанції у оскаржуваній ухвалі на п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України тому, що оскаржувані порушення не виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому наявні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала відповідно до положень ст. 320 КАС України скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України за запитом від 27 вересня 2024 року, яка полягає у ненаданні відповіді на запит, на інформацію, не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, чим в черговий раз порушені права позивача; зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати відповідь на запит від 27 вересня 2024 року, а саме: надати інформацію, долучивши копії відповідних документів, яким органом, коли і на підставі чого ОСОБА_2 за 2022 рік виплачена сума 50000 грн, як допомоги на проживання.

Ухвалою суду від 26.11.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

12.12.2024р. представником відповідача до суду надано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідь на запит на інформацію від 27.09.2024р. було надано, про що свідчить лист Міністерства соціальної політики України від 12.12.2024р. № 395/0/3-24 та копія скріншоту про надіслання листа засобами електронної пошти ОСОБА_1 .

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачає підстав для відмови у задоволенні поданого представником відповідача клопотання, оскільки відновлення порушених прав позивача відбулось у повному обсязі, а спір між сторонами в межах заявлених у справі позовних вимог вичерпано.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 сформулювала висновок, відповідно до якого в розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

У розвиток такого висновку слід зазначити, що відповідне усунення має бути здійснено суб`єктом владних повноважень в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

Подібна висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 620/3662/21, від 17.07.2023 у справі № 640/16890/20.

Таким чином, виходячи із системного аналізу принципів адміністративного судочинства у взаємозв`язку з положеннями статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України можливе, за умови, повного відновлення законних прав та інтересів позивача, наслідком чого є відсутність підстав для подальшого визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після виправлення ним оскаржуваних порушень. Підтвердження виконання таких умов можливо лише за повно та всебічно з`ясованих обставин справи.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач зокрема просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України за запитом від 27 вересня 2024 року, яка полягає у ненаданні відповіді на запит, на інформацію, не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, чим в черговий раз порушені права позивача та зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати відповідь на запит від 27 вересня 2024 року, а саме: надати інформацію, долучивши копії відповідних документів, яким органом, коли і на підставі чого ОСОБА_2 за 2022 рік виплачена сума 50000 грн., як допомоги на проживання.

Отже позивач вважає, що повне відновлення його прав повинно відбутися саме з наданням повної відповіді у визначений строк з відповідними копіями документів, однак відповідачем цього зроблено не було.

Суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду з приводу не надання відповіді на інформаційний запит від 27.09.2024р., направлений відповідачу. Однак, на даний час відповідь ОСОБА_1 надано.

Вказані обставини стали підставою для закриття судом першої інстанції провадження у справі, відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Водночас, такі висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки відповідь на запит від 27 вересня 2024 року, надана відповідачем лише після звернення позивача до суду та через сімдесят днів з дня отримання запиту, що порушує права позивача, а також як вказує позивач не містить повної відповіді на поставлені ОСОБА_1 питання.

Отже, у цій справі, суд не надав належної правової кваліфікації спірним правовідносинам, оскільки позивач не погоджується з таким відновленням його прав, внаслідок чого висновок суду попередньої інстанції про виправлення в повному обсязі допущених відповідачем порушень є хибним.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, безпідставно закрив провадження, внаслідок чого було обмежено право позивача на захист своїх інтересів.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 по справі № 520/31451/24 - скасувати.

Адміністративну справу № 520/31451/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва