Справа № 320/1467/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1467/23 Головуючий у 1-й інстанції: Марич Є.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Будпостач» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року приватне підприємство «Будпостач» (далі - позивач/ПП «Будпостач») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці (далі - відповідач/апелянт/митниця) про визнання протиправним та скасування рішення від 13 вересня 2022 року за № UA403020/2022/000162/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність спірного рішення та висновків, викладених в ньому, оскільки при митному оформленні товару за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, визначено його митну вартість за основним методом-ціною договору (контракту), про що надано митному органу документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару, містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару. Окрім того, аргументи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в наданих документах відсутні розбіжності, що впливають на митну вартість, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку позивача, митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другого методу визначення митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року адміністративний позов ПП «Будпостач» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці від 13 вересня 2022 року за № UA403020/2022/000162/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь приватного підприємства «Будпостач» сплачений судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Тернопільської митниці.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів ним було надано. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

В апеляційній скарзі Тернопільська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказав, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а надані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять всіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті). Заявлені митниці відомості про витрати транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України не підтверджені документально у повному обсязі, а надані документи не містять достатніх відомостей про числові значення всіх витрат про транспортування, навантаження/вивантаження та які пов`язані з транспортуванням партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, які є обов`язковими складовими митної вартості та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені. Тому апелянт вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим, а підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Будпостач» зазначило, що контролюючий орган не навів переконливих аргументів про те, що надані до органу митного контролю документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу. Тому відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ПП «Будпостач» (місцезнаходження: 02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9Е, кімната 314, ідентифікаційний код 24267110) зареєстровано в якості юридичної особи 07 березня 1996 року, про що свідчать дані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (запис №1 000680 від 27 вересня 2004 року).

16 вересня 2021 року між ПП «Будпостач» (далі - покупець) та компанією YONGКANG DES LEISURE PRODUCTS FACTORY СО LTD (Китай) (далі - продавець) було укладено контракт № 1388, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує столи, стільці в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

24 лютого 2020 року попередньо, для організації перевезення товарів до України, позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі - експедитор) договір транспортного експедирування № UA00072711.

16 вересня 2021 року продавець надав позивачу комерційні пропозиції щодо ціни імпортованих товарів та проформу-інвойс № DES для оплати товарів на умовах передоплати на суму 168 175, 60 доларів США.

06 жовтня 2021 року покупець на підставі контракту від 16 вересня 2021 року № 1388 та проформи-інвойсу перерахував продавцю платіжним дорученням № 74 кошти в розмірі 50 452, 68 доларів США, а 11 січня 2022 року платіжним дорученням № 16 кошти в розмірі 117 722, 92 доларів США, всього на суму 168 175, 60 доларів США, що відповідає ціні товарів, яка зазначена у проформі-інвойсі № DES202091603.

14 лютого 2022 року для перевезення товарів до України позивач також уклав договір з компанією Maersk A/S (Данія) (далі - перевізник) договір № UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

01 травня 2022 року, оскільки позивач не замовляв відвантаження товарів у зв`язку з російською агресією щодо України, продавець виписав прайс-лист, в якому повторив ціни на товари, вказані у комерційних пропозиціях, але застеріг, що такі ціни будуть дійсні до 30 листопада 2022 року.

30 травня 2022 року продавець виписав позивачу комерційний інвойс № DES для відвантаження товарів на загальну суму 23 690, 00 доларів США, пакувальний аркуш до комерційного інвойсу та декларацію про походження товарів № DES.

02 липня 2022 року продавець передав товари експедитору для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент № 219215949.

22 липня 2022 року для перевезення товарів позивач також уклав договір про перевезення № KH22072022FS з дочірнім підприємством «Кюне і Нагель», а 06 вересня 2022 року - перевезення № 060922 з ТОВ «КМ логістік».

05 вересня 2022 року за надані транспортні послуги позивач платіжним дорученням № 9980 оплатив експедитору ТОВ «Мерск Україна Лтд» кошти в розмірі 255 906, 24 грн, 08 вересня 2022 року платіжним дорученням № 10135 оплатив перевізнику ДП «Кюне і Нагель» кошти в розмірі 19 762, 46 грн, а також 09 вересня 2022 року платіжним дорученням № 10202 оплатив перевізнику ТОВ «КМ логістік» кошти в розмірі 206 835, 90 грн.

07 вересня 2022 року для підтвердження витрат на перевезення товарів, а також того, що товари не страхувалися, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати № 19, 08 вересня 2022 року перевізник ТОВ «КМ логістік» надав позивачу лист № б/н, 09 вересня 2022 року перевізник ДП «Кюне і Нагель» надав позивачу довідку про транспортні витрати № б/н.

Відповідно до товарно-транспортної накладної CMR від 07 вересня 2022 року № 9028 товари були доставлені до Тернопільської митниці.

12 вересня 2022 року позивач подав відповідачу митну декларацію № UA403020/2022/018953 для митного оформлення товарів, в якій митну вартість товарів визначив за основним методом - за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 23 690, 00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації за № UA403020/2022/018953 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови у прийнятті митної декларації та митному оформленні № UA403020/2022/000696, виписаної відповідачем. а саме: контракт від 16 вересня 2021 року № 1388 між позивачем та компанією YONGКANG DES LEISURE PRODUCTS FACTORY CO LTD (Китай); проформа-інвойс від 16 вересня 2021 року № DES; комерційний інвойс від 30 травня 2022 року № DES; платіжне доручення від 06 жовтня 2021 року № 74 про оплату товарів; платіжне доручення від 11 січня 2022 року № 16 про оплату товарів; прайс-лист продавця від 01 травня 2022 року; декларація походження товару від 30 травня 2022 року № DES; договір транспортного експедирування вантажів від 24 лютого 2020 року № UA00072711 між позивачем і ТОВ «Мерск Україна Лтд»; договір від 14 лютого 2022 року № UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія); договір від 22 липня 2022 року № KH22072022FS про перевезення товарів між позивачем та компанією Kuehne+Nagel; договір про перевезення від 06 вересня 2022 року № 060922 про перевезення товарів між позивачем та ТОВ «КМ логістік»; коносамент від 02 липня 2022 року № 219215949; інвойси від 05 серпня 2022 року № , № 1, № , від 08 вересня 2022 року № 793400375, а також від 09 вересня 2022 року № 12029651 для оплати позивачем наданих транспортних послуг; довідки про вартість транспортних послуг від 07 вересня 2022 року № 19, від 08 вересня 2022 року № б/н та від 09 вересня 2022 року № б/н; супровідний документи T1 від 07 вересня 2022 року № 22PL322080NS5BUFM1; товарно-транспортна накладна CMR від 07 вересня 2022 року № 9028; лист позивача від 09 вересня 2022 року до відповідача про оплату товарів; відомості з мережі Інтернет щодо ціни ідентичних товарів на ринках у Китаї.

12 вересня 2022 року відповідач направив до декларанта електронне повідомлення № 791776, в якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

12 вересня 2022 року у відповідь на електронне повідомлення позивач направив до митного органу лист № 1209/22-1, в якому заявив, що категорично не згодний з вимогами митниці про надання додаткових документів. До листа позивач додав наступні документи: платіжне доручення № 9980 від 05 вересня 2022 року про оплату перевізнику коштів 255 906, 24 грн; платіжне доручення № 10135 від 08 вересня 2022 року про оплату перевізнику коштів 19 762, 46 грн; платіжне доручення № 10202 від 09 вересня 2022 року про оплату перевізнику коштів 206 835, 90 грн.

13 вересня 2022 року Тернопільська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UА403020/2022/000162/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів - стільці розкладні за резервним методом (за основу взято митне оформлення аналогічного товару, яке вже здійснено за ЕМД від 05 вересня 2022 року № UA110130/2022/015195) на рівні 4,01 дол. США/кг.

13 вересня 2022 року Тернопільська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів № UA403020/2022/000696.

13 вересня 2022 року із врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією № UA403020/2022/019124, по якій були досплачені митні платежі: ПДВ у сумі 77 654,47 грн.

Позивач, вважаючи протиправним рішення від 13 вересня 2022 року № UА403020/2022/000162/2 про коригування митної вартості товарів, звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК України).

За визначенням, що міститься у статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, який переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

На виконання частин першої, другої, четвертої, восьмої, дев`ятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

За приписами частин першої-четвертої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс.

Частиною дванадцятою статті 264 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

За приписами частин першої, сьомої, восьмої, дев`ятої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11 вересня 2015 року № 689.

За приписами пунктів 6 та 7 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

Як підтверджено матеріалами справи, 06 жовтня 2023 року митницею направлено до декларанта електронне повідомлення № 974475, у якому зобов`язано декларанта надати додаткові документи.

У даному повідомленні також вказано, що документи, які надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості.

Виходячи з аналізу зазначеного повідомлення, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що відповідач у вказаному повідомленні не навів жодних підстав для витребування додаткових документів та доказів того, що надані ТОВ «Будпостач» документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За умови не обґрунтування митним органом обставин того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2021 року у справі № 808/1402/18 зазначив, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість».

Стосовно відомостей у спірному рішенні відповідача про те, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою, то згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 05 вересня 2019 року у справі за № 819/1020/17, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним у декларації.

За судовою практикою, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.

Відповідач витребував у позивача додаткові документи, проте не вказав, які обставини ці документи повинні підтвердити.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що в спірному рішенні відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про необґрунтованість рішення про застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

В постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведене свідчить про відсутність у контролюючого органу підстав для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за другорядним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Щодо посилань відповідача про неподання декларантом додаткових документів, то їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відтак, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували мотивами для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про недоведення відповідачем факту того, що ПП «Будпостач» було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих ним до митного оформлення, були відсутні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару за другорядними (резервним та на підставі угоди щодо ідентичних товарів) методами визначення митної вартості товарів митним органом взято інформацію про раніше встановлену митну вартості товарів згідно з ЕМД від 05 вересня 2022 року № UA110130/2022/015195 на рівні 4,01 доларів США/кг.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Слід зауважити, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, заборонено (стаття 53 МК України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені частиною другою статті 53 МК України. При цьому, подані документи містять достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

В той же час, митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність та наявність підстав для скасування спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.