Справа № 160/22908/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» про стягнення податкового боргу.
22 серпня 2024 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ», в якій позивач просить суд:
- стягнути податковий борг з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» до бюджету у розмірі 148 146, 88 гривень.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у відповідача наявний податковий борг на загальну суму 148 146, 88 грн., а саме заборгованість з податку на нерухоме майно (нежитлова нерухомість) та з орендної плати, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань згідно з поданими відповідачем податковими делкараціями. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг та задовольнити позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11.09.2024 року від відповідача надійшло клопотання про витребування у Господарському суді Дніпропетровської області матеріалів господарської справи №904/6199/23, клопотання про залучення Синельниківської міської ради у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також клопотання про продоавження строку на подання відзиву.
В обґрунтування заявленого клопотання про залучення третьої особи та витребування матеріалів господарської справи №904/6199/23 відповідач зазначив, що податкові декларації, за наслідком несплати зобов`язань за якими виник податковий борг, стосуються земельної ділянки, право на оренду якої виникло у відповідача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 01.04.2021 №4. Зазначений Договір укладено між відповідачем та Синельниківською міською радою як орендодавцем. Відтак, на думку відповідача, у ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутні повноваження стягувати орендну плату з відповідача. Відповідач вказав у клопотанні, що між ТОВ «СЛЛ-Енерджи» та Синельниківською міською радою укладено Мирову угоду про врегулювання спору щодо сплати орендної плати. Зазначена Мирова угода затверджена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 у справі №904/6199/23. Відповідач вважає, що витребування матеріалів господарської справи №904/6199/23 та залучення третьої особи до справи виключить подвійне виконання відповідачем господарсько-правових зобов`язань за одним і тим самим договором.
Суд з такою позицію відповідача не погодився з підстав, які будуть викладені у рішенні нижче.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року відмовлено відповідачу у задоволені клопотання про розгляд справи з викликом сторін та про перехід у загальне позовне провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву задоволено та продовжено строк для на подання відзиву на 10 днів з моменту отримання ухвали.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року відмовлено позивачу у залученні Синельниківської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а також відмовлено у витребуванні з Господарського суду Дніпропетровської області матеріалів справи №904/6199/23.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Зокрема, судом запропоновано позивачу надати обґрунтований та детальний розрахунок податкового боргу за долученими до позовної заяви податковими деклараціями.

З огляду на виконання вимог ухвали суду від 14.10.2024 судовий розгляд у справі №160/22908/24 продовжено, про що постановлено відповідну ухвалу від 23.10.2024.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» (ідентифікаційний код: 43762980) є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що передумовою виникнення податкового боргу були наступні обставини.

На момент звернення до суду в інтегрованих картках платника податків ТОВ «СЛЛ- ЕНЕРДЖИ» обліковувався незаявлений до суду податковий борг на загальну суму 148 146,88 грн., а саме:

1) заборгованість з податку на нерухоме майно (нежитлова нерухомість), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 835,65 грн., згідно з:

- податковою декларацією №5270392 від 14.02.2023 з термінами сплати 31.07.2023, 30.10.2023, 29.01.2024 на загальну суму 452,25 грн.;

- податковою декларацією № від 10.02.2024 з термінами сплати 29.04.2024 на загальну суму 319,50 грн.;

- податковою декларацією № від 20.03.2024 з термінами сплати 29.04.2024 на загальну суму 63,90 грн.

2) заборгованість з орендної плати, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 147 311,23 грн., згідно з:

- податковою декларацією №7060919 від 02.02.2022 на загальну суму 48 960,40 грн. (несплачений залишок);

- податковою декларацією №5270347 від 14.02.2023 на загальну суму 64 354,46 грн.;

- податковою декларацією №9502273 від 10.02.2024 на загальну суму 33 818,28 грн.

Пеня за порушення зобов`язання зі сплати орендної плати нарахована згідно зі ст.129 ПК України на загальну суму 178,09 грн.

З урахуванням вимог ст. 56, 57 ПК України, у зв`язку з несплатою ТОВ «СЛЛ- ЕНЕРДЖИ» у встановлені строки самостійно визначених грошових зобов`язань, останні набули статусу податкового боргу.

Доказів сплати вказаного податкову боргу відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у зв`язкі із несплатою ТОВ «СЛЛ- ЕНЕРДЖИ» до бюджету сум податкового боргу була сформована податкова вимога від 07.04.2023 №0-0436, яка була направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку та не була отримана боржником і яку повернуто на адресу контролюючого органу з причин «за закінченням строку зберігання».

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов`язком платника податку визнається його обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.136. п. 14.1. ПК України орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147. п. 14.1 ПК України).

Платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (п.269.1. ст. 269 ПК України).

Згідно з п. 286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Судом встановлено, що 01.04.2021 між Синельниківською міською радою та віждповідачем укладено Договір оренди земельної ділянки №4 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:535:0045, площею 1,8094 га.

При цьому, матеріали справи не містять доказів з приводу того, що контролюючий органу був проінформований з приводу внесення змін до зазначеного договору чи його розірвання.

При цьому, відповідачем самостійно визначено грошові зобов`язання з орендної плати в поданих податкових деклараціях.

Доказів звернення відповідачча до податкового органу з приводу наявності підстав для ненарахування податку з орендної плати матеріали справи не містять.

Натомість, суд відхиляє аргументи відповідача про неправомірність та незаконність вимог контролюючого органу з підстав наявності укладеної між ТОВ «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» та Синельниківською міською радою Мирової угоди, яка була затверджена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 у справі №904/6199/23, з огляду на таке.

Як вірно було зазначено відповідачем у поданих до суду клопотаннях, відносини, що виникли між Синельниківською міською радою, як орендодавцем земельної ділянки, та позивачем, як орендарем, за наслідками укладення Договору оренди земельної ділянки №4 від 01.04.2021 є господарськими зобов`язаннями.

Натомість, предметом розгляду у цій справі є податкові зобов`язання.

Суд звертає увагу, що податковим органом стягуються самостійно визначені відповідачем грошові зобов`язання за поданими ТОВ «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» податковими деклараціями, а не орендна плата за Договором від 01.04.2021 №4.

Відтак, обставини справи №904/6199/23 щодо заборгованості ТОВ «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» за Договором оренди земельної ділянки від 01.04.2021 №4 не входять до предмету доказування у цій справі.

З цих підстав суд ухвалами від 17.09.2024 відмовив відповідачу у залученні до справи в якості третьої особи Синельниківської міської ради, а також у витребуванні матеріалів господарської справи №904/6199/23.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.56.15 ст.56 ПК України).

Згідно п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Приписами п.56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.58.3 ст.58 ПК України).

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога №0-0436 від 07.04.2023 на суму 66 686,14 грн. надсилалася відповідачу на його адресу та повернулася з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказана податкова податкова вимога не була оскаржена відповідачем в адміністративному та судовому порядку. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Приймаючи рішення у справі суд враховує положення пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, відповідно до яких, платник податкiв самостiйно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пенi, яку зазначає у податковiй (митнiй) декларацiї або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановленi цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пенi вважається узгодженою.

Також, суд звертає увагу, що позивачем самостійно визначено грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та з орендної плати згідно з такими податковими деклараціями:

- №5270392 від 14.02.2023 з термінами сплати 31.07.2023, 30.10.2023, 29.01.2024 на загальну суму 452,25 грн.;

- № від 10.02.2024 з термінами сплати 29.04.2024 на загальну суму 319,50 грн.;

- № від 20.03.2024 з термінами сплати 29.04.2024 на загальну суму 63,90 грн.

- №7060919 від 02.02.2022 на загальну суму 48 960,40 грн. (несплачений залишок);

- №5270347 від 14.02.2023 на загальну суму 64 354,46 грн.;

- №9502273 від 10.02.2024 на загальну суму 33 818,28 грн.

Пеня за порушення зобов`язання зі сплати орендної плати нарахована згідно зі ст.129 ПК України на загальну суму 178,09 грн.

Відтак, самостійно визначені в податкових деклараціях та несплачені грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно (нежитлова нерухомість) складають 835,65 грн., а з орендної плати 147311,23 грн., включаючи пеню.

Оскільки узгоджені грошові зобов`язання не сплачені позивачем Товариством з обмеженою відповідльністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» у встановлений ПК України строк, вони стали податковим боргом платника податків у розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

Пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень (п.41.4 ст.41 ПК України).

Відповідно до вимог абз.1 п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 ПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість по сплаті податків є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За таких обставин, позивачем здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи, що передують стягненню податкового боргу.

В контексті розгляду цієї справи суд наголошує на тому, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням рішенням. В спірних правовідносинах грошові зобов`язання самостійно визначалися відповідачем. Аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №160/13436/22.

Суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не подавав до суду жодних заперечень з приводу самостійно визначених зобов`язань з податку на нерухоме майно (нежитлова нерухомість) та орендної плати, не ставив під сумнів правомірність нарахування йому пені, її розміру, що заявлена контролюючим органом до стягнення. Відсутні в матеріалах і докази оскарження Товариством правомірності нарахування пені і в окремому судовому процесі, чи пред`явлення зустрічного позову в межах цієї справи.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, зокрема, що за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 148 146, 88 грн., доказів слати якого також надано не було, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема було направлено податкову вимогу, яка отримана відповідачем і також не оскаржена, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог контролюючого органу та стягнення такої заборгованості в сумі 148 146, 88 грн. з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, м.Дніпро вул. Сімферопольська, буд.17-а; ідентифікаційний код: 44118658) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛЛ-ЕНЕРДЖИ» (ідентифікаційний код: 43762980; місцезнаходження: 52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, буд. 185-Б, кв. 28) про стягнення податкового боргу, - задовольнити.

2. Стягнути податковий борг з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛЛ- ЕНЕРДЖИ» (ідентифікаційний код: 43762980; місцезнаходження: 52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, буд. 185-Б, кв. 28) до бюджету у розмірі 148 146, 88 (сто сорок вісім тисяч сто сорок шість гривень вісімдесят вісім копійок) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон