Справа № 826/14251/18
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року № 826/14251/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , про що зазначено у листі Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вих. № 12727/05 від 05.03.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.11.2017.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відмова Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є незаконною, оскільки він досяг пенсійного віку та у нього наявний необхідний трудовий стаж.

Однак, здійснюючи розрахунок трудового стажу, відповідачем протиправно не враховано періоди роботи з 20.10.1980 по 23.03.1984 в Республіканському проектному інституті «Укржитлоремпроект», з 22.07.1992 по 09.01.2005 в Малому приватному підприємстві «Агапе», оскільки стаж роботи на відповідних підприємствах підтверджується записами трудової книжки.

Позивач вважає, що наданих ним документів разом із заявою про призначення пенсії за віком цілком достатньо для підтвердження страхового стажу, а тому відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано до суду відзив, в якому він позов не визнав та зазначив, що рішенням Комісії №3715/10085 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки після проведення розрахунку встановлено, що страховий стаж становить лише 13 років 11 місяців 23 дні.

Відповідач зауважив, що позивачу необхідно було надати до Управління уточнюючу довідку про період навчання, оскільки період навчання співпадав з періодами роботи та стосовно роботи в період з 22.07.1992 по 09.01.2005 необхідно було надати уточнюючу довідку, оскільки печатка, якою засвідчено записи, є застарілою та не відповідає вимогам чинного законодавства. Оскільки вказаних документів позивачем не надано, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Також, відповідач повідомив, що позивач звертався з повторною заявою з відповідними документами, за результатом розгляду яких йому призначено пенсію за віком з моменту подачі заяви з 29.08.2018.

Представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи з проведенням судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2018 клопотання відповідача про розгляд справи з проведенням судового засідання залишено без задоволення.

13 грудня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14 грудня 2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 дану справу передано на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 КАС України розгляд справи здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 28.11.2017 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розписки-повідомлення до вказаної заяви позивачем додані такі документи: трудову книжку (копію); довідку про заробіток; документи про стаж; копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; копію диплому; копію військового квитка; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження; копію свідоцтва про народження дитини; анкету, фото; пам`ятку; доручення; довідку; довіреність; виписку.

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів 01.03.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, про що повідомлено позивача листом від 05.03.2018 № 12727/05.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно зі статтею 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року. До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною другою цієї статті заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Частина третя статті 44 Закону № 1058-IV передбачає, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши віку 60 років, через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою від 28.11.2017 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

До заяви додано такі документи: трудова книжка (копія); довідка про заробіток; документи про стаж; копія паспорта; копія ідентифікаційного коду; копія диплому; копія військового квитка; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про народження дитини; анкета, фото; пам`ятка; доручення; довідка; довіреність; виписки.

Однак, як вбачається із заяви, для призначення пенсії недостатньо було документів, а саме: уточнюючих довідок за періоди роботи з 20.10.1980 по 23.03.1984, з 10.08.1988 по 02.01.1989, з 01.03.1990 по 28.09.1990 та уточнюючої довідки про навчання.

Також територіальним органом Пенсійного фонду рекомендовано надати уточнюючу довідку за період роботи з 22.07.1992 по 09.01.2005 та довідку про денну форму навчання в 1975-1980 роках та попереджено, що у разі ненадання відповідних документів йому буде відмовлено в призначенні пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача надіслано відповідачу архівну довідку Національного транспортного університету Міністерства освіти і науки України від 01.02.2018 №154/01 щодо навчання, довідку форми ОК 5 від 07.02.2018.

Однак, за результатами розгляду вказаних документів 01.03.2018 відповідачем прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що після проведення розрахунку пенсії страховий стаж позивача становить 13 років 11 місяців 23 дні, тому в призначенні пенсії відмовлено. Поряд з цим, відповідач зауважив, що позивачу необхідно було надати до Управління уточнюючу довідку про період навчання, оскільки період навчання співпадав з періодами роботи та стосовно роботи в період з 22.07.1992 по 09.01.2005 необхідно було надати уточнюючу довідку, оскільки печатка, якою засвідчено записи, є застарілою та не відповідає вимогам чинного законодавства.

В свою чергу, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем протиправно не враховано його трудовий стаж в період з 20.10.1980 по 23.03.1984 та з 22.07.1992 по 09.01.2005.

У спірні періоди роботи позивача діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), відповідно до частини першої статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Дослідивши копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.10.1980, судом встановлено, що остання містить записи про те, що ОСОБА_1 працював в період з 20.10.1980 по 23.03.1984 в Республіканському проектному інституті «Укржитлоремпроект» на посаді інженера як молодого спеціаліста; в період з 22.07.1992 по 09.01.2005 - в Малому приватному підприємстві «Агапе» на посаді директора.

Вказані записи про роботу позивача внесені без будь-яких виправлень, завірені печатками та підписами. Однак, записи про роботу в період з 22.07.1992 по 09.01.2005 містять відбитки печатки, яка дійсно є нечіткою та нечитабельною.

На момент заповнення спірних періодів трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена наказом Держкомпраці СРСР за №162 від 20.06.1974 (далі Інструкція №162), згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників та службовців державних кооперативних та суспільних підприємств, установ та організацій, які пропрацювали більше 5 років, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на нештатних працівників за умови, якщо він підлягає державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 4.1 розділу 4 Інструкції №162 визначено, що при звільненні працівника або службовця всі записи про роботу, нагороди та заохочення, які внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, завіряються керівником підприємства або спеціально уповноваженими ним особами і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні за змістом положення закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Із аналізу вказаних правових норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з їх урахуванням.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що в силу постанови Кабінету Міністрів України №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Крім того, у постанові від 11.11.2020 по справі №677/831/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, яка є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Більш того, позивачем отримано довідку Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПроектреконструкція» від 03.04.2018 №160/к, якою підтверджено те, що ОСОБА_1 дійсно працював у Республіканському проектному інституті «Укржитлоремпроект» на посаді інженера виробничо-конструкторського відділу з 20.10.1980 по 23.03.1984.

Також, для підтвердження стажу роботи в Малому приватному підприємстві «Агапе» позивач звертався із відповідними запитами до підприємства та відповідних установ, за результатами розгляду яких повідомлено, що власники МПП «Агапе» не вжили відповідних заходів щодо ведення та збереження документів підприємства, зокрема, не передали документи для зберігання до архіву, не внесли відповідних записів про зміну адреси та керівника до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Водночас, суд вчергове зауважує, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, в той час недотримання правил ведення трудової книжки не може спростовувати наявність трудового стажу та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Отже, виходячи із вищевикладеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача врахувати при призначенні пенсії стажу роботи позивача з 20.10.1980 по 23.03.1984 та з 22.07.1992 по 09.01.2005 є протиправною.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у при значенні позивачу пенсії за віком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно, підлягають задоволенню, як похідні, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 28.11.2017.

Стосовно тверджень відповідача про порушення позивачем шестимісячного строку на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає про їх безпідставність, оскільки про порушення свого права на призначення пенсії за віком позивач дізнався з моменту отримання листа відповідача від 05.03.2018, яким його повідомлено про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії. В той час як, з позовом до суду позивач звернувся 03.09.2018, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн, що підтверджується квитанцією від 20.09.2018 №56.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за його заявою від 28.11.2017.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 28.11.2017.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять грн 60 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.