Справа № 160/11566/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11566/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року (суддя Озерянська С.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому позивачка просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.04.2024 № 59 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з 05 квітня 2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за списком №1 відповідно до п. а ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 05 квітня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1. 12.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 59, в якому зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням визначеного законодавством пенсійного віку. Позивач наголошує, що, при вирішенні питання щодо визначення необхідного пенсійного віку, пенсійний орган керувався приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не врахував рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 року № 1/-р/2020. Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, та доводам відповідача про те, що за результатами розгляду заяви та наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 11 місяців 29 днів, стаж з урахуванням кратності за Списком №1 становить 40 років 11 місяців 29 днів. За доданими документами до стажу не зараховано: період роботи в ТОВ «Прип`ять» з 30.10.1999 по 31.03.2000 та період роботи в ТОВ «Оріль» з 01.04.2000 по 07.02.2001, оскільки дата заповнення трудової книжки 30.10.2000 зазначена пізніше ніж початок трудової діяльності, також за вказані періоди роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків. Для зарахування вище вказаних періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки видані підприємствами чи архівними установами на підставі первинних документів. Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, визначений п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058 становить 7 років 6 місяців. Пільговий стаж ОСОБА_1 становить 13 років 2 місяці 3 дні. За доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Враховуючи, що на час звернення ОСОБА_1 не досягла встановленого ст.114 Закону №1058 віку, їй відмовлено у призначенні пенсії на віком на пільгових умовах.

Таким чином, враховуючи вищенаведені факти, вважаємо, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , після досягнення 45 років, 05.04.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та прийнято рішення від 12.04.2024 № 59, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням визначеного законодавством пенсійного віку, оскільки вік заявниці 45 років.

У рішенні також зазначено, що страховий стаж особи становить 27 років 11 місяців 29 днів, стаж з урахуванням кратності за списком № 1 становить 40 років 11 місяців 29 днів, пільговий стаж по списку №1 становить 13 років 02 місяців 03 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу та до пільгового стужу зараховані всі періоди роботи.

Позивач, вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.20217 № 2148-VIII Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», який включав ст.114, частина 1, 2 якої передбачали, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні за змістом норми Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VІІІ, які набули чинності з 01.04.2015 внесені до ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка передбачає, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, зазначила, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений статтею 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, КСУ Рішенням № 1-р/2020 визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення»№1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, та не знаходить підстав для відступу від вищезазначених правових висновків у справі, що розглядається.

Застосовуючи вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Між тим, Верховний Суд у постанові від 17.12.2021 у справі №160/9272/20 вирішив колізію між нормами Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, з одного боку, та Закону №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах; дійшов висновку, що у подібних правовідносинах «...застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.».

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що Закон № 2148-VIII, що містить ідентичні правові норми щодо збільшення пенсійного віку, на предмет конституційності не перевірявся та неконституційним не визнавався, а відтак підлягає застосуванню всіма органами державної влади, є помилковим.

Таким чином, відмова пенсійного органу в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком, яка на час звернення до відповідача досягла 45 років, з підстави не досягнення необхідного пенсійного віку, є протиправною.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко