Справа № 620/10334/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника відповідача Ясінської І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

25.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства юстиції України від 08 лютого 2024 року №37 та зобов`язання Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства юстиції України повторно розглянути матеріали позивача про надання статусу учасника бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем були надані відповідачу належні докази щодо особистої участі у бойових діях у лютому 2022 року через, що він має право на отримання статусу учасника бойових дій, тому спірне рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним і не відповідає положенням ст.2 КАС України.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 № 37 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ; зобов`язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій у Міністерстві юстиції України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованість позовних вимог підтверджена належними та допустимими доказами.

Зокрема суд першої інстанції наголосив, що листом від 10.02.2023 № 502/16/122 оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підтвердило, що з 24.02.2022 по теперішній час Академії Державної пенітенціарної служби від командуванням ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » видавалися бойові розпорядження і академія не будучи за своїм призначенням військовою частиною, виконувала службово-бойові завдання і безпосередньо вела бойові дії. Також в листі зазначено, що ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.11.2022 видало персональні довідки співробітникам Академія Державної пенітенціарної служби України про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, чим підтвердило факт безпосередньої участі кожної особи у обороні України. Вищевказана довідка встановленого зразка і є підставою надання особі статусу учасника бойових дій. (а.с. 57-58).

Також суд першої інстанції зазначив, що враховує, що під час розгляду справи відповідачем не надано доказів того, що видана позивачу довідка оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ відкликалась з підстав її помилкової видачі, або що взамін неї була видана нова довідка іншого змісту, то ця довідка оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та накази, на підставі яких вона була видана, є чинними, отже, ці документи відповідають критеріям належності, достовірності та допустимості, визначені статтями 73-75 КАС України.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через відсутність документального підтвердження фактів особистої участі позивача у виконанні бойових завдань.

Крім того, апелянт наголосив, що розгляд питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій проводилось відповідно до Порядку № 413 в редакції від 25.10.2022, тобто в редакції яка діяла на час подачі документів, внаслідок чого спірне рішення прийнято відповідно до визначеного законодавством порядку.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 відкрито апеляційне провадження та витребувано зі суду першої інстанції судову справу, та після її надходження призначено 25.11.2024 у відкрите судове засідання.

Відповідачем подано додаткові пояснення, в яких наголошено на правових висновках касаційної інстанції.

Позивач двічі у судові засідання 11.12.2024 та 15.01.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на апеляційну скаргу не подавав.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 24.02.2024 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Вказана обставина підтверджена довідкою командуючого оперативним угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майора ОСОБА_2 від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ, яка була видана на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 47 та від 04.04.2022 № 86, та наказу командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.04.2022 № 43 (а.с. 10).

У довідці від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ зазначено, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Крім того, в матеріалах справи у наявності наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 47 проте, що позивач прибув для виконання бойових завдань по охороні та обороні АДРЕСА_1 , з 24.02.2022 зарахований до сил та засобів оборони міста Чернігова. На продовольче забезпечення зарахований при військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 11).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 № 86 позивач, на виконання вимог бойового розпорядження командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 02.04.2022 № 872/т/окп, був виключений з сил та засобів оборони міста Чернігова з 04.04.2022. (а.с. 12) та згідно наказу командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.04.2022 № 43, позивача з 04.04.2022 визнано таким, що прибув до складу та засобів оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », які залучаються та беруть безпосередню участь в оборонній операції для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 13).

Крім того, з листа оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.02.2023 № 502/16/122 вбачається, що військова частина НОМЕР_1 є управлінням оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є тимчасовим утворенням, що об`єднує в собі всі військові/силові та правоохоронні структури гарнізону на час дії воєнного стану. (а.с. 57)

Згідно з витягом з протоколу № 5 засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 прийнято рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу, відповідно до абзаців другого і третього пункту 11 Положення Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності підстав, які підтверджуються документами, для надання особам зазначеним у пункті 2 цього Положення, статусу учасника бойових дій; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій. (а.с. 15-17)

З рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 № 37 вбачається, що позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій відповідно до абзаців другого і третього пункту 11 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 № 4324/5 (а.с. 18).

Вказане спірне рішення суб`єкта владних повноважень обґрунтовано тим, що позивачу відмовлено у наданні статусу на підставі абзацу 2 та 3 пункту 11 Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 № 4324/5.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 2 КАС України визначає завдання та основні засади адміністративного судочинства.

1. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

3. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;

5) обов`язковість судового рішення;

6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом;

8) розумність строків розгляду справи судом;

9) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, є: Конституція України, Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин; далі Порядок №413), Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 18.12.2023 № 4324/5 та зареєстрованого Міністерстві юстиції України 19 грудня 2023 р. за № 2201/41257, (далі - Положення).

Відповідно до статті 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі Закон№ 2713-IV) Державна кримінально-виконавча служба України здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, визначений Порядком №413, (у редакції станом на 25.10.2022).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Абзацом десятим пункту 4 Порядку № 413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України: для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання (пункт 6 Порядку № 413).

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку, що передбачено пунктом 8 Порядку № 413.

Порядок утворення, основні завдання та організацію роботи комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України (далі - Комісія) визначено Положенням про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України (чинний на час прийняття спірного рішення), затверджений Наказом Міністерства юстиції України 18 грудня 2023 року № 4324/5 (далі - Положення № 4324/5).

Пунктом 2 Положення № 4324/5, основними завданнями Комісії є прийняття рішення про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, звільненим зі служби, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до пункту 9 Положення № 4324/5 Комісія:

розглядає в місячний строк подані керівниками Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, державних установ «Центр пробації» та «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі - органи і установи) або особою самостійно документи, передбачені пунктом 10 цього Положення;

у разі потреби в отриманні додаткових відомостей надсилає запити до відповідних архівних установ, інших органів і установ тощо;

заслуховує пояснення осіб, стосовно яких подані документи, свідків та представників органів державної влади, інших установ та організацій;

досліджує інші докази особистої участі осіб, зазначених у пункті 2 цього Положення, відповідно до яких можливо зробити висновок про наявність підстав для визнання їх учасниками бойових дій;

повертає документи для доопрацювання у разі виявлення в них розбіжностей чи неточностей.

Згідно із підпунктом 8 пункту 10 Положення № 4324/5 Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів: для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва):

довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових завдань).

Відповідно до абзаців другого та третього пункту 11 Положення № 4324/5 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

відсутності підстав, які підтверджуються документами, для надання особам, зазначеним у пункті 2 цього Положення, статусу учасника бойових дій;

відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Висновки суду.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що статус учасника бойових дій, відповідно до приписів пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ та Порядку № 413, надається особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, що підтверджується відповідними документами, перелік яких наведено у пункті 4 Порядку № 413. До того ж, вказаними нормативно-правовими актами не визначається перелік підстав, за яких заявнику може бути відмовлено у наданні відповідного статусу.

Колегія суддів зазначає, що оцінка документів має істотне значення для прийняття відповідачем правильного рішення, а перелік документів для надання статусу учасника бойових дій, визначений абзацом десятим пункту 4 Порядку №413, допускає альтернативність і не зведений до їхньої сукупності.

Відповідно до абзаців другого та третього пункту 11 Положення № 4324/5 відповідач відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності підстав, які підтверджуються документами, для надання особам, зазначеним у пункті 2 цього Положення, статусу учасника бойових дій; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій. І цей перелік є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу довідку командуючого оперативним угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майора ОСОБА_2 від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ про те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 24.02.2024 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

У вказаній довідці зазначено, що ця довідка складена на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 47 та від 04.04.2022 № 86, та наказу командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.04.2022 № 43 і є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Проте, відповідач приймає спірне рішення про те, що позивач не має право на надання йому статусу учасника бойових дій.

Вказану обставину апелянт не спростовує.

Але, з аналізу вищезазначених норм закону вбачається, що підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій є довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та у разі потреби комісія заслуховує пояснення осіб, стосовно яких подані матеріали, і свідків.

Апелянтом було проігноровано довідку командуючого оперативним угрупованням військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майора ОСОБА_2 від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ.

Крім того, будь яких пояснень від інших осіб (як то зазначено вищенаведеними нормами) відповідач під час прийняття спірного рішення не отримував і не аналізував, хоча таке право надано суб`єкту владних повноважень для прийняття справедливих рішень.

Крім того, слід наголосити, що форма довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджена як Додаток 6 до Порядку № 413.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Крім того, відповідно до довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 27.10.2023 № 179/1/8545 на зберігання до архіву надійшли підсумкові бойові донесення ТГ «Чернігів»-ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за період з 10 по 17 квітня 2022 року, доповіді, донесення, звіти, зведення, узагальнені довідки, що надаються командувачу (начальникам, керівникам) структурних підрозділів оперативних угруповань військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »/ «Чернігів»/ «Північ» за період з 23 лютого по 03 вересня 2022 року, в яких зазначено, що угруповання виконували завдання в смузі відповідальності. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні (а.с. 64-65)

Таким чином, враховуючи вищевказані норми права та надані сторонами докази, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки заявлені позовні вимоги підтверджені належними та достатніми доказами, зокрема те, що позивач у період з 24.02.2024 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а надана довідка командуючого оперативним угрупованням військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майор ОСОБА_2 від 08.11.2022 № 566/д/ОУВЧ, є належним доказом, через те, що не встановлено, що ця довідка відкликалась чи замість неї видана інша, чи накази, на підставі яких вона була видана, є скасованими.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено належними та допустимими доказами протиправність спірного рішення.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2025.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк