Справа № 754/14673/24
Суддя: Коваленко І. І.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/19/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Івченко В.А.,

за участю представника позивача Сологуба В.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

Суть спору

1.Громадянин ОСОБА_2 (надалі - Позивач), від імені якого діє адвокат Сологуб В.Л., оскаржив постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_1, Відповідач) від 27 вересня 2024 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500,00 грн у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

2.Позивач просить скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

3.Позивач стверджує, що не порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і в його діях немає складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. На його думку, закон не передбачає відповідальності за відмову від отримання направлення на медичний огляд до військово-лікарської комісії (надалі - ВЛК) для визначення придатності до військової служби.

4.Позивач зауважив, що не отримував відповідного направлення від керівника ІНФОРМАЦІЯ_1, але й не відмовлявся від самого проходження ВЛК, про що свідчить його застереження в протоколі. Також позивач звернув увагу на примусове доствлення його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1.

5.Позивач вказував на невідповідність між нормативним обґрунтуванням порушення та фактичними обставинами справи, описаними у протоколі та постанові по справі про адміністративне правопорушення.

6.Відповідач заперечував проти позову, посилається на обов`язок Позивача проходити медичний огляд згідно з абзацом 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (надалі - Закон про мобілізацію), і стверджує, що Позивач порушив цей обов`язок, оскільки відмовився від проходження військово-лікарської комісії, що є порушенням вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

7.Відповідач вважає, що потреба у наданні Позивачу повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження ВЛК була відсутня, оскільки вимога про проходження була пред`явлена у день перебування Позивача у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи

7.18 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. постановив ухвалу, якою відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання на 28 жовтня 2024 року о 16:30.

8.28 жовтня 2024 року суд за клопотанням позивача оголосив перерву.

9.28 листопада 2024 року та 12 грудня 2024 в судове засідання не відбулось з причини відсутності електропостачання.

10.Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у відзиві просив розгляд справи здійснити без його участі за наявними матеріалами.

11.Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина третя статті 268 КАС України).

12.Суд розглянув справи без участі представника відповідача.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та їх оцінка

13.26 вересня 2024 року о 14:10 уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позивача склала протокол № 923 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки Позивач відмовився від проходження ВЛК за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.Позивач підписав протокол з зауваженнями такого змісту: «Моє затримання відбувалось незаконно. Я не порушував уточнення даних та проходження ВЛК, повістки на проходження ВЛК- мені не виписали а під конвоєм в мікроавтобусі відвезли без моєї згоди, я не відмовляюсь проходити ВЛК, а прошу час на збір мед. док.(медичних документів)».

15.У протоколі роз`яснено, що розгляд справи відбудеться 27 вересня 2024 року о 09:30.

16.У призначений час начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийняв постанову, в якій встановив, що Позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

17.Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП має бланкетний характер.

18.Зокрема, бланкетна диспозиція адміністративно-правової норми визначає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

19.Тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу передбаченого правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати положення Закону про мобілізаційну, який відповідно до преамбули визначає, зокрема, обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

20.Цей Закон встановлює, що громадяни зобов`язані, зокрема,

(1)з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для направлення для проходження медичного огляду (абзац другий частини першої статті 22 Закону про мобілізацію);

(2)проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (абзац четвертий частини першої статті 22 Закону про мобілізацію).

21.Отже, громадянин має два окремі обов`язки: 1) з`явитися за викликом для направлення для проходження медичного огляду за повісткою; 2) пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

22.Закон про мобілізацію не визначає порядок прийняття та оформлення такого рішення.

23.Натомість, питання організації медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (надалі - Порядок № 560, тут і надалі в редакції, яка діяла станом на 26.09.2024), та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі - Положення, тут і надалі в редакції, яка діяла станом на 26.09.2024).

24.Зокрема, це Положення встановлювало, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_1 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_1 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт 3.1 глави 3 розділу ІІ).

25.Водночас, пункт 74 Порядку № 560 визначав, що військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

26.При цьому, направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

27.Цей пункт також встановлював, що під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

28.Відповідно до частини другої статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

29.Обставини направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду підтверджується направлення за формою згідно з додатком. Фіксація видачі направлення та інформування про відповідальність здійснюється в порядку статті 74 Порядку № 560.

30.Цей пункт вказує, що таке направлення обов`язково реєструється в журналі. Одночасно під час вручення направлення військовозобов`язаним роз`яснюють їх права та обов`язки, а також відповідальність за ухилення від проходження ВЛК. Це гарантує, що вони будуть обізнані про наслідки своїх дій. Направлення обов`язково видається під особистий підпис військовозобов`язаному, що підтверджує факт його отримання та інформування про процедуру.

31.Такий Порядок спрямований на забезпечення прозорості та правової визначеності процесу мобілізації, що сприяє дотриманню прав військовозобов`язаних і виключає можливість зловживань з боку.

32.Відповідач на підтвердження дотримання встановленої процедури направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду до відзиву надав копію направлення від 26.09.2024.

33.Суд оцінив цей доказ і встановив, що направлення не підписано начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 і не містить такого реквізиту реєстраційний номер, тобто не відповідає встановленій формі.

34.Відповідач не надав Суду доказів реєстрації направлення журналі реєстрації направлень на ВЛК, а доказів його вручення військовозобов`язаному під особистий підпис з доведенням вимог законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

35.З цих підстав Суд визнає недопустимим доказ (направлення від 26.09.2024), що був поданий відповідачем на підтвердження обставин дотримання встановленої процедури направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

36.Щодо аргументів Відповідача стосовно того, що у нього не було підстав Позивачу вручати повістку, оскільки останній перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1, то Суд бере до уваги пояснення Позивача, надані у позовній заяві та зазначені у протоколі.

37.Позивач заперечує, що прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно. Відповідач жодними доказами не спростував ці обставини.

38.У протоколі про адміністративне правопорушення Позивач вказував про те, що його права було порушено.

39.Проте керівник ІНФОРМАЦІЯ_1, приймаючи постанову, що оскаржується, не надав жодної оцінки цим поясненням.

40.Тому постанова є необґрунтованою, оскільки прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3 частини другої статті 2 КАС України).

41.Суд, розглядаючи ці аргументи, зазначає, що процедуру прибуття та доставлення громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_1 врегульовано у пункті 54 Порядку № 560.

42.За змістом цієї норми, старший групи оповіщення пропонує військовозобов`язаному прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема: для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, у разі встановлення, що:

(1)громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію",

(2)виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів

40.При цьому, із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка або складається акт відмови від отримання повістки, який реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

41.Водночас, у разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

42.Відповідач не пояснив обставини прибуття до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1, а Позивач наполягав, що його доставили примусово.

43.Суд перевірив і встановив, що не було дотримано процедуру доставлення громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_1, який врегульовано у Порядку № 560, оскільки: повістка не вручалась, акт про відмову від отримання повістки не складався, і документи адміністративного затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення не оформлювались.

44.З цих підстав Суд визнає недопустимими, всі докази, які були складені ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження обставин вчинення правопорушення. Такі докази були одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

45.Тому Суд не бере до уваги ці докази (частина перша статті 74 КАС України).

46.За наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (пункт 3 частини третьої статті 286 КАС України).

47.Суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки Відповідач не надав належних та допустимих доказів направлення на проходження медичного огляду ВЛК та відмови позивача від проходження військово-лікарської комісії на підставі цього направлення, подані ним докази визнані судом недопустимими, і факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 КУпАП, не довів.

Розподіл судових витрат

48. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України, однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства визначено принцип відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

49.Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

50.З огляду на те, що Суд встановив відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

51. Позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,00 грн за правилами частини першої статті 139 КАС України.

52.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України).

53.З метою отримання послуг з професійної правничої допомоги, Позивач звернувся до адвоката, та при поданні позову заявив вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10000,00 грн.

54.Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини третьої статті 134 КАС України).

55.Суд встановив, що на підтвердження понесення Позивачем цих витрат надано копії ордера про надання правової допомоги, договір № 100-24 про надання правової (правничої) допомоги від 10 жовтня 2024 та додаткова угода № 1 до нього.

56.Відповідно до умов договору сторони дійшли згоди, що за правову допомогу, що надається Бюро, Клієнт сплачує Бюро гонорар в наступному обсязі: 10 000 грн - надання правової допомоги у суді першої інстанції за подання позову про скасування постанови та включає в себе: вивчення матеріалів справи, вивчення судової практики, підготовка та подання позовної заяви до суду про скасування постанови та у разі необхідності представництво інтересів в суді, підготовка клопотань, заяв, пояснень, відповідей, заперечень. Клієнт сплачує гонорар у повному обсязі, незалежно від об`єму наданої правової допомоги, зазначений у цього пункті (додаткова угода № 1 до договору).

57.Суд бере до уваги, що позов складено та підписано адвокатом Сологуб В.Л. Останній брав участь в судовому засіданні, тобто, факт надання послуг адвоката доведено.

58.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

59.Аналіз вимог частин п`ятої, шостої та сьомої статті 134 КАС України дозволяє зробити висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України лише за наявності клопотання іншої сторони (пункти 31, 32 постанови додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 9901/459/21 (№ в ЄДРСР 116512569).

60.Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

61.Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

62.Відповідач не заперечив проти обсягу, складових, розміру правничої допомоги. Також він не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

63.Водночас у частині дев`ятій статті 139 КАС України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

64.Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

65.У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

66.Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи (пункту 148 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).

67.Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 145 зазначеної вище постанови)

68.Суд дійшов, врахувавши конкретні обставини цієї справи, дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію пропорційності до предмета спору, тому заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, підлягає зменшенню до 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 246, 255, 268, 286, КАС України

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, задовольнити повністю.

Скасувати постанову №923 від 27 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп, а також витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання повного судового рішення 21.01.2025

Суддя Інна КОВАЛЕНКО