Справа № 280/6234/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6234/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо звільнення позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення позивача за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у звільненні ОСОБА_1 відповідно до пп. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» за наявності дружини з інвалідністю III групи. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

ОСОБА_1 в березні 2024 року подав до командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ рапорт, в якому просив звільнити з військової служби за сімейними обставинами в зв`язку з наявністю дружини-інваліда ІІІ групи.

Командиром ВЧ НОМЕР_1 відмовлено в його задоволенні.

З письмової відповіді ВС 3033 від 13.05.2024 № 3/33/12-3456, наданої на запит адвоката А. Усенко, вбачається, що в задоволенні рапорту ОСОБА_1 було відмовлено з підстав відсутності необхідних документів, які підтверджують підстави звільнення.

Позивач вважає таку відмову протиправною, адже підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» безумовно визначає, що наявність-дружини інваліда будь-якої групи є достатньою та самостійною підставою для звільнення особи з військової служби, якщо така особа не висловила бажання про подальше проходження служби.

З такими доводами погодився суд першої інстанції.

Разом з цим, апелянт зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що разом з рапортом ОСОБА_1 не було подано ані копії виписки з акту огляду МСЕК, ані копії довідки до акту огляду МСЕК щодо своєї дружини, як того вимагає закон. Відповідні документи були долучені лише до суду першої інстанції, більш того, останні датовані квітнем 2024 року, тоді як рапорт був поданий в березні 2024 року, що підтверджує обґрунтованість висновку командира ВЧ НОМЕР_1 про відсутність на момент розгляду рапорту документів, які підтверджують наявність правових підстав для звільнення позивача зі служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 5 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного Суду в справі № 140/12873/23, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4ст. 26 Закону № 2232-ХІІ станом на час подання ним рапорту про звільнення, оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Водночас, такий висновок суду не ґрунтується на аналізі спірних правовідносин, адже матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови в задоволенні рапорту про звільнення стало не відсутність відповідного права, а не подання військовослужбовцем необхідних документів, які підтверджують таке право.

Відтак, для правильного вирішення справи суд мав зосередитися на підставах виникнення спірних правовідносин та при вирішенні справи виходити з оцінки обґрунтованості та законності прийнятого відповідачем рішення.

Суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення (відмова в звільненні зі служби) була обумовлена не поданням ОСОБА_1 разом з рапортом документів, які підтверджують, що дружина позивача має статус особи з інвалідністю.

Суд вважає такі підстави обґрунтованими та підтвердженими в межах розгляду справи, адже до позовної заяви ОСОБА_1 подав Довідку до акту МСЕК серії 12ААГ № 824109, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено первинний огляд 11.04.2024 та встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства по слуху.

Відтак, на момент подання рапорту березень 2024 року, наведений документ не був та не міг бути поданий разом з рапортом про звільнення позивача зі служби.

Більш того, відповідні правові підстави взагалі виникли після подання рапорту, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Відтак, відмовляючи в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», командир ВЧ НОМЕР_1 НГУ діяв законно та обґрунтовано.

Зворотного позивачем не доведено.

Більш того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач повторно подав на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 рапорт про звільнення після встановлення дружині 11.04.2024 інвалідності.

Враховуючи сукупність наведених обставин в контексті з обставинами виникнення спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Рішення суду першої інстанції є помилковим та таким, що підлягає скасуванню, адже висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 280/6234/24 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 21 січня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 січня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова