Справа № 120/15597/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2025 року

м. Київ

справа №120/15597/23

адміністративне провадження № К/990/44389/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Єресько Л.О., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року

у справі №120/15597/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 01 березня 2018 року по 04 червня 2018 року. Крім того позивач вказує, що він набув право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 04 червня 2018 року включно.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 04 червня 2018 року включно, з розрахунку 4042,02 гривні на місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

До Суду надійшла повторна касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі №120/15597/23.

Верховний Суд ухвалою від 25 листопада 2024 року залишив без руху касаційну скаргу скаржника надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів, документу про сплату судового збору, а також доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

Так, скаржнику роз`яснено, зокрема, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зокрема, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними або відсутністю клопотання про поновлення цього строку, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвала Верховного Суду від 25 листопада 2024 року отримана скаржником - 25 листопада 2024 року о 20:05.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Абзацом другим частини шостої статті 251 КАС України визначено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, з урахуванням зазначених норм КАС України, ухвала Верховного Суду від 25 листопада 2024 року про залишення касаційної скарги без руху вважається врученою скаржнику 26 листопада 2024 року, а останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги є 06 грудня 2024 року.

Так, залишаючи касаційну скаргу без руху суд встановив, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 19 серпня 2024 року Сьомим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та ухвалено постанову. Повний текст судового рішення складено того ж дня, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 18 вересня 2024 року, а скаргу подано втретє 19 листопада 2024 року.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що скаржник вже двічі звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами. Проте, ухвалами Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року та 14 листопада 2024 року касаційні скарги повернуто, у зв`язку з не виконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Так, Судом встановлено з відомостей КП «ДСС», 21 серпня 2024 року не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями скаржником подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відмовлено ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору та відстрочення сплати судового збору. Касаційну скаргу скаржника залишено без руху надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі, а також доказів надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

На виконання цієї ухвали, скаржник направив до суду клопотання, в якому повторно просив звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 10 вересня 2024 року відмовив ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року повернуто касаційну ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі №120/15597/2, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 29 серпня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху.

14 жовтня 2024 року скаржник повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку Верховний Суд ухвалою від 23 жовтня 2024 року залишив без руху.

При цьому, Судом знову ж таки було встановлено наступні недоліки касаційної скарги, а саме: відсутність документа про сплату судового збору, доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України, доказів надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України, а також відсутність клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів, документу про сплату судового збору.

Тобто звертаючись повторно з касаційною скаргою відповідачем так і не усунув недоліки касаційної скарги, які були встановлені Верховним Судом при первинному зверненні, навіть, в частині надання доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

Так, на виконання вимог ухвали від 23 жовтня 2024 року, скаржник направив до суду клопотання, в якому повторно просив звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року відмовлено ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі.

Скаржник повторно звернувся до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення строку сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі №120/15597/23 повернуто особі, яка її подала.

19 листопада 2024 року до Суду надійшла третя касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі №120/15597/23. При цьому, скаржником знову ж таки не додано документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі, а також доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

Верховний Суд проаналізувавши заявлене клопотання поновлення строку дійшов до висновку, що скаржником не вказано поважних причин пропуску на касаційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними.

Станом на час прийняття вказаної ухвали жодних заяв, клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними доказами поважності причин пропуску такого строку, до Суду не надходило.

Таким чином вимоги ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2024 року про залишення без руху скаржник не виконав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналіз указаних положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що у випадку залишення касаційної скарги без руху з підстав неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник повинен зазначити інші підстави для поновлення такого строку, ніж ті, що були зазначені при зверненні з касаційною скаргою та яким суд уже надав оцінку, і надати докази на підтвердження таким підставам.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів чи будь-яких інших заяв із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі №120/15597/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіА.В. Жук Л.О. Єресько Н.М. Мартинюк