Справа № 641/5571/24
Суддя: Ященко С. О.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/16/2025 Справа № 641/5571/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

представника позивача Санжаревського І.А.,

представника відповідача Свінтіцької Т.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 641/5571/24

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Департамент патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Санжаревський І.А. 14.08.2024 року за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 30.07.2024 року інспектором УПП в Харківській області винесено стосовно ОСОБА_1 постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, серії ЕАН № 2716248 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн., в зв`язку з порушенням ним п. 2.1.а. ПДР. Відповідно до вказаної постанови 30.07.2024 р. о 13.12 у м. Харків, вул. Киргизька, 19, водій транспортного засобу з ознаками ДТП, будучи позбавленим права керування, керував транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю. Вказує на те, що у позивача відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, через те, що він не знав та не міг знати про позбавлення його права керування транспортним засобом. 15.07.2024 р. Дзержинським районним судом міста Харкова винесена постанова у справі № 638/11082/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі розгляду адміністративного матеріалу (протокол про притягнення до адміністративної відповідальності від 09.06.2024 р. серії ААД № 902043), але позивач не був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про винесення судом постанови. В протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності ААД № 902043 від 09.06.2023 р., де в графі підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено «Не з`явився». Відповідно інформації зі сайту "Судова влада України", адміністративний матеріал надійшов до суду 19.06.2024 р. Розгляд справи був призначений на 15.07.2024 р. Суд надіслав повістку про виклик до суду, але на адресу, за якою позивач не проживає. Так, судова повістка була відправлена на адресу: АДРЕСА_1 , а адреса проживання позивача: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Інших повідомлень, у тому числі СМС суд не відправляв. На першому судовому засіданні було винесена постанова. Постанова Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/11082/24 не було отримано позивачем, через те, що вона була відправлена не на адресу позивача, що підтверджується супровідним листом про відправку судом постанови, де зазначена адреса отримувача: АДРЕСА_1 . Отже, позивач не знав, що суд його притягнув до адміністративної відповідальності з позбавленням права керування транспортним засобом. Про позбавлення позивача керування транспортним засобом, дізнався тільки зі слів інспектора поліції. 14.08.2024 р., після ознайомлення з матеріалами справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та позбавлення його права керування транспортним засобом, захисником адвокатом Санжаревським І.А. подана апеляційна скарга по постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 р. у справі № 638/11082/24. Також посилається на те, що працівники поліції зупинили позивача без будь-яких правових підстав, та внаслідок незаконної зупинки транспортного засобу, враховуючи практику ЄСПЛ та широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева», усі інші дії поліції також є незаконними.

02.09.2024 року представником відповідача через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, в якій вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень вказує на те, що 30.07.2024 року екіпажем патрульної поліції під час несення служби було виявлено рух транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками дорожньо-транспортної пригоди. Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачу було роз`яснено причину застосування превентивних заходів. В ході спілкування було встановлено, що позивач керував транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду від 15.07.2024 у справі №638/11082/24. У постанові суду вказано про те, що вона набирає законної сили протягом 10 днів з моменту її проголошення. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. На відеозаписі з нагрудного реєстратора зафіксовано розмову позивача та інспекторів поліції. Під час спілкування позивач зазначав про те, що копію рішення суду від 15.07.2024 у справі №638/11082/24 він не отримував, про те, що він був позбавлений права керування транспортним засобом він не знав. Отже, з цього слідує, що станом на 30.07.2024 апеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 у справі №638/11082/24 подано не було, а тому, виходячи з приписів ст. 294 КУпАП та ст. 317-1 КУпАП, вказане рішення набрало законної сили 25.07.2024, а тому підстави для скасування постанови ЕНА №2716248 від 30.07.2024 відсутні.

03.09.2024 року представником позивача через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якій він не погоджується з позицією відповідача з наступних підстав. Відповідачем не надані докази набуття постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 у справі № 638/11082/24 законної сили, внаслідок чого позивач не позбавлений права керування транспортним засобом. Крім того, відповідач у відповіді на позов зазначає, що транспортний засіб позивача був зупинений патрульною поліцією на підставі п. 3 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, а саме якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Отже, для зупинки транспортного засобу вказана підстава для зупинки транспортного засобу передбачає те, що, по-перше, мало місце адміністративне правопорушення (як реальний факт, а не можливо вчинене), по-друге, у поліцейського наявна інформація про причетність водія до вчинення такого адміністративного правопорушення. Відповідачем не надано доказів про порушення Позивачем ПДР України та доказів притягнення його до відповідальності за ці порушення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.08.2024 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача Санжаревський І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Свінтіцька Т.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Розглянувши заявлені позовні вимоги та докази в їх обґрунтування, судом встановлено наступне.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 902043 від 09.06.2024 року встановлено, що 29.05.2024 року о 20:43 год. в м. Харкові по вул. Клочківська, 134Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ № 1497.

Вказаний протокол складено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується написом "Не з`явився" в графі "Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи" та "Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення".

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 року по справі № 638/11082/24 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з постановою серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року ОСОБА_1 30.07.2024 року о 13:12 год. у м. Харкові по вул. Киргизька, 19, керував транспортним засобом з ознаками ДТП, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1.а. ПДР.

В постанові зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 оскаржено в апеляційному порядку постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 року по справі № 638/11082/24 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2025 року поновлено строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Санжаревського Ігоря Анатолійовича залишено без задоволення. Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року залишено без змін.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР ).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засоб є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух»

Відповідно до п. 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із частиною десятою статті 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді про позбавлення права керування транспортним засобом набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Щодо доводів позивача про його необізнаність з ухваленням 15.07.2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова постанови, якою його позбавлено права керування траснпортними засобами, суд зазначає наступне.

Згідно із статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтю 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, адміністративним правопорушенням вважається винна протиправна дія чи бездіяльність за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, вина може бути виражена у формі умислу або необережності, в той час як необережність характеризується також легковажним відношенням до настання наслідків.

Виходячи зі змісту диспозиції частини четвертої статті 126 КУпАП, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Позивач, будучи особою, яка проходила огляд на стан наркотичного сп`яніння, мав передбачити, що у разі складення відносно нього лікарем позитивного висновку про перебування у стані наркотичного сп`яніння, можливе настання для нього шкідливих наслідків, зокрема накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, позивач не був позбавлений можливості добросовісно користуватись процесуальними правами, зокрема, цікавитись, на якому етапі перебуває розгляд справи відносно нього, а також результатами такого розгляду.

У зв`язку з викладеним, доводи позивача про його необізнаність про позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає безпідставними. В той же час, вказані доводи спростовуються також тим, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Дзержинського районного суду від 15.07.2024 року опублікована 16.07.2024 року.

Суд також враховує, що станом на дату складання оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 року відповідно до приписів ст. 294 КУпАП набрала законної сили, оскільки не була оскаржена у встановленому законом порядку.

При цьому після оскарження з порушенням визначеного ст. 294 КУпАП строку у серпні 2024 року постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024 року апеляційним судом не прийнято рішення про зупинення дії такої постанови суду. Строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року поновлено тільки постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2025 року. Цією ж постановою апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Санжаревського Ігоря Анатолійовича залишено без задоволення. Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2024 року залишено без змін.

Таким чином, з огляду на дату вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (30.07.2024), дату набрання законної сили постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2024року (26.07.2024), суд зауважує, що позивач передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення, що доводить наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним доводи позивача про відсутність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідачем станом на 30.07.2024 року доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому і наявність підстав для притягнення його працівниками патрульної поліції до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про залишення постанови серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року без змін, а позовної заяви ОСОБА_1 - без задоволення.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА № 2716248 від 30.07.2024 року - без змін.

Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області (адреса місцезнаходження: вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, код 40108646).

Суддя С. О. Ященко