Справа № 420/31847/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Одеській області від 19.09.2024 № 1552о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Одеської області на посаду інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Одеської області;

поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Одеської області з 20.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника Головного управління Національної поліції у Одеській області від 19.09.2024 року №1552 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) частини 1 та абзацу 2 частини 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», та з урахуванням доповідної записки заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції Д. Захарчена від 16 вересня 2024 року №3/4212 призначено інспектором з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Одеській області, встановивши посадовий оклад 2400 грн, звільнивши з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції цього ж Головного управління, з 19 вересня 2024 року.

Позивач вказує, що на попередній посаді він пропрацював 14 днів з дати призначення, а саме з 04.09.2024 року, потім керівництвом Головного управління Національної поліції в Одеській області прийнято рішення про переведення позивача на посаду інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Одеській області, аргументувавши, що це для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Однак на даній посаді позивач не проходив стажування, знаходився 14 днів, про яку ефективну роботу може йти мова.

На переконання позивача, його звільнено з попередньої посади та призначено на посаду в іншу місцевість з порушенням норм трудового законодавства, оскільки згоди на переведення на роботу до іншої місцевості він не давав, у зв`язку із чим змушений звернутися з цим позовом до суду.

Представником відповідача надано до суду відзив на адміністративний позов, згідно з яким останній зазначив, що заперечує проти позову, вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 до переміщення по службі, тимчасово займав посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області до дня фактичного виходу на службу основного працівника. Наказом ГУНП в Одеській області від 30 вересня 2024 року №1609 о/с старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , яка перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Приступила до виконання службових обов`язків, з 01 жовтня 2024 року по своїй посаді - інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області. ОСОБА_1 до тимчасового призначення (на період відпустки для догляду за дитиною старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ) на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Подільського районного управління ГУНП в Одеській області. З огляду на викладене слід зазначити, що неможливо, в разі задоволення позову поновити позивача на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, оскільки він зазначену посаду займав на період відпустки для догляду за дитиною старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яка вийшла з відпустки по догляду за дитиною та приступила до виконання службових обов`язків.

Також представник відповідача зазначила, що відповідно до пункту 8 частини десятої статті 62 Закону №580-VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особливих якостей. Граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу однакові. Тобто, переміщення позивача на рівнозначну посаду за п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Щодо згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, представник відповідача вказує, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського. Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII). В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість. Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

На переконання представника відповідача, ГУНП в Одеській області, приймаючи наказ №1552 о/с від 25.06.2024 року діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи, при цьому порушень прав та законних інтересів позивача.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що з моменту переведення на іншу посаду, мене щомісячно не преміюють, заробітна плата суттєво зменшилась, однак ГУНП в Одеській області у своєму відзиві зазначає, що посади рівнозначні, однак я зазнав суттєвих змін щодо оплати праці.

Також, позивач зауважує, що у нього на утримані окрім неповнолітніх дітей, перебуває матір - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хворіє на цукровий діабет 2 типу середнього ступеня важкості, стадія субкомпенсації, гіпертонічна хвороба II стадії 2 ступеня, помірно-високого ризику, потребує подальшого лікування та спостереження, та позивач хворіє гіпертонічною хворобою II ст., 2 ступінь артеріальної гіпертензії з 2017 року та щорічно проходить стаціонарне лікування терміном два тижні, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що Відповідно до довідки про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з липня 2024 по жовтень 2024 №015-5366 вбачається, що після видання наказу від 19.09.2024 позивачу встановлювалася премія. Встановлення працівнику поліції премії та визначення її розміру відповідно до законодавства, це є правом керівника, а не обов`язком, а рівнозначність посад не залежить від розміру премії, яку встановлює на свій розсуд керівник. Граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу однакові. Тобто, переміщення позивача на рівнозначну посаду за п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.08.2024 №1355 о/с «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 (0042750) призначеного інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, на період відпустки для догляду за дитиною старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0092495), інспектора сектору ювенальної превенції цього ж відділу, до дня її фактичного виходу на службу, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, з посадовим окладом 2400 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції цього ж районного управління поліції.

Підстави: рапорт ОСОБА_4 від 15 липня 2024 року та наказ Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626 «Про затвердження змін y штатах Національної поліції».

Заступником начальника ГУНП в Одеській області полковником поліції ОСОБА_5 подано начальнику Головного управління Національної поліції в Одеській області І. Жуку доповідну записку «Про вирішення питання щодо призначення інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського РУП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби на посаду інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області».

Зі змісту доповідної записки вбачається, що до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла доповідна записка з Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (вих. 65/9 8110 від 28.08.2024) щодо сприяння в підібрані кандидатури на заміщення вакантної посади інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського РВП ГУНП в області. Станом на теперішній час у відділ превенції Ізмаїльського РВП в наявності суттєвий некомплект, який загалом налічує 6 вакантних посад. Водночас, з урахуванням перебування працівників на чергуванні, у відпустках, лікарняних, відрядженнях тощо, для виконання завдань на службі залишається лише половина особового складу, що сприяє суттєвому збільшенню навантаження на кожного працівника. Окрім цього, проаналізовано результати діяльності інспекторів з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, які свідчать про те, що упродовж восьми місяців 2024 року працівниками ювенальної превенції розкрито 4 кримінальних провадження, за якими особам повідомлено про підозру, у порівнянні з минулим роком - 7 кримінальних проваджень, питома вага 1,11% (по області 1,78 %), виявлено 120 адміністративних правопорушень, у порівнянні з минулим роком - 204 адміністративних правопорушення. У відношенні неповнолітніх осіб складено 37 протоколів про адміністративні правопорушення (8 міс. 2023 99). Проведено профілактичних заходів у дитячому середовищі - 55. Слід зазначити, що запобігання вчиненню дітьми кримінальних чи адміністративних правопорушень, виявленню причин умов, які цьому сприяють, виявлення та документування злочинної діяльності дорослих осіб, які втягують неповнолітніх у злочинну діяльність, пияцтво, жебракування, проституцію потребує додаткових заходів. Однак при цьому недостатній досвід роботи, некомплект інспекторів з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції та широкий спектр завдань, які покладені на інспекторів вказаного підрозділу не дозволяють більш якісно та ефективно виконувати роботу.

З урахуванням викладеного виникає необхідність посилити вказаний відділ досвідченими працівниками.

Проаналізувавши результати роботи за перше півріччя 2024 року серед працівників територіальних підрозділів ГУНП в області, УПД ГУНП в області вважає, що капітан поліції ОСОБА_1 , який наказом ГУНП в Одеській області від 16 серпня 2024 року №1355 о/с, призначений на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського РУП ГУНП в Одеській області зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та старанний працівник, до виконання службових обов`язків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Закони України та інші нормативні документи, які регламентують діяльності МВС та поліції знає, вміло користується ними в повсякденній діяльності. Критику і зауваження на свою адресу сприймає вірно. Користується авторитетом та повагою серед колег та громадян. Фізично розвинутий, у стройовому відношенні підтягнутий. Державну та службову таємницю зберігати вміє.

Капітан поліції ОСОБА_4 проходить службу в поліції, є поліцейським, тобто особою, наділеною в силу приписів Закону України «Про Національну поліцію» певним колом обов`язків. Він у встановленому порядку склав Присягу, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, тобто свідомо взяв на себе обов`язок безперервно бути готовим стати на захист прав і свобод людини на всій території України.

За період служби капітан поліції ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та старанний працівник до виконання службових обов`язків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Закони України та інші нормативні документи, які регламентують діяльності МВС та поліції знає, вміло користується ниим в повсякденній діяльності. Критику і зауваження на свою адресу сприймає вірно. Користується авторитетом та повагою серед колег та громадян. Фізично розвинутий, у стройовому відношенні підтягнутий. Державну та службову таємницю зберігати вміє.

Зважаючи на викладене, з метою посилення ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНІ в Одеській області, викладено клопотання на підставі пункту другого частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначити для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби на рівнозначну посаду капітана поліції ОСОБА_1 (0042750), інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, на посаду інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, установивши йому посадовий склад 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40%.

Також заступником начальника ГУНП в Одеській області полковником поліції Д.Захарченко внесено на розгляд начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області І. Жуку подання «Про призначення на посаду інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 (0040534), 1987 року народження, громадянина України, освіта вища, у 2011 році закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ, в посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 16.08.2024».

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.09.2024 №1552 о/с «По особовому складу» Відповідно до пункту 2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) частини перної та абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію». та з урахуванням доповідної записки заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції Д. Захарченка від 16 вересня 2024 року № 3/4212 призначено капітана поліції ОСОБА_1 (0042750) інспектором з ювенальної превенції відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2400 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням на надбавки за стаж служби, звільнивши його з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського районного управління поліції цього ж Головного управління, на період відпустки для погляду за дитиною старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0092455), інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції цього ж районного управління полії.

Підстава: подання заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції Д. Захарченка від 16 вересня 2024 року.

Позивач вважає, що наказ ГУНП в Одеській області від 19.09.2024 року №1552 о/с є незаконними, такими, що порушує права позивача та підлягає скасуванню, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення податкового законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, оскільки рішення відповідачем прийнято передчасно, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію», відповідно до ст.3 якого у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади:

для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

за ініціативою поліцейського;

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Згідно з частинами 7, 8, 9 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Переведення поліцейського, якого зарахованого на денну форму навчання за державним замовленням до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, до відповідного закладу освіти для подальшого проходження служби здійснюється на підставі наказу про його звільнення із займаної посади в органі (закладі, установі) поліції.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що її застосування можливе виключно в разі переміщення особи на рівнозначну посаду.

Суд зазначає, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції. (ч.2 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію»).

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань.

Граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до переведення - однакові.

Крім того, відповідно до витягу зі штату Головного управління Національної поліції в Одеській області (станом на 11.11.2024) та як вбачається з наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.08.2024 №1355 о/с, від 19.09.2024 №1552 о/с посадовий оклад позивача становить 2400,00 грн, тобто є однаковими.

Також, як вбачається з довідки від 08.11.2024 №1880 розмір грошового забезпечення за вказаними вище посадами є однаковим. Різниця в розмірі грошового забезпечення відбулась за рахунок розміру премії та додаткової винагороди, встановленої відповідно до постанови КМУ №168, розмір яких не є фіксованим.

В свою чергу, з цієї ж довідки вбачається, що премія позивачу встановлювалась щомісячно, хоч і в різних розмірах, що спростовує доводи позивача в цій частині.

Між тим, основні завдання та повноваження поліцейських визначені нормами ст. 2, 18, 23, 24 Закону України «Про Національну поліцію». З врахуванням особливостей, покладених на поліцію завдань та, відповідно до норм ч.3 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію», діяльність окремих підрозділів з огляду на специфіку несення служби додатково врегульовано окремими нормативними актами МВС України.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не наведено та не доведено, що зазначені вище посади є різними за своїми функціональними обов`язками.

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.05.2023р. по справі №620/3663/19.

Щодо доцільності переведення позивача, суд зазначає таке.

Статтею 65 Закону України Про Національну поліцію», у редакції, яка діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, передбачено право керівників на переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції відповідними керівниками з урахуванням інтересів служби. Спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість, Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-ІХ.

Відповідно до зазначеного Закону, розділом І внесено зміни до Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, у пп.18 п.1 розділу І Закону від 15.03.2022 №2123-ІХ, частину восьму було доповнено абзацом другим такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади».

Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУ НП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції (зокрема - у територіальному підрозділі, куди було призначено позивача) для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Обов`язок належної організації роботи ГУ НП в Одеської області покладено на начальника ГУ НП в Одеській області, який на підставі подання заступника начальника ГУ НП в Одеській області про призначення на посаду позивача та рапорту заступника начальника ГУНП в Одеській області, а також враховуючи те, що у відділі превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області є значний некомплект, про що зазначено в доповідній записці з Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (вих. №65/9-8110 від 28.08.2024), призначив позивача на рівнозначну посаду спірним наказом.

Щодо стану здоров`я позивача, то варто зазначити, що з 2015 року він проходить службу в Національній поліції України. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за весь період проходження служби в поліції, в тому числі після переведення на посаду у відділ превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, повідомляв керівництво про погіршення стану свого здоров`я та просив направити на огляд медичної комісії з метою визначення його придатності для несення служби в поліції.

Щодо переміщення в іншу місцевість, суд зазначає таке.

Пункт 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Згідно із п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень пункт 1 розділу І Закону №2123-ІХ діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що мали місце 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

Отже, у даному випадку основним та ключовим моментом є те, що поліцейський може бути переведений на рівнозначну посаду саме туди, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, зокрема, на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього (п. 2 розділу ІІ Закону № 2123-ІХ).

Крім того, щодо доводів позивача щодо не врахування відповідачем під час його переведення фактичних життєвих обставин позивача, а саме: наявність на утриманні малолітніх дітей, та необхідності здійснення догляду за хворою матір`ю, а також те, що таке переведення унеможливлює здійснення належного ним утримання своєї родини, адже у зв`язку з переведенням на нього лягає непомірний тягар щодо пошуку житла та облаштування умов на новому місці проживання, суд зазначає про їх неспроможність, оскільки врахування таких обставин під час вирішення питання про переведення поліцейського з підстав, зокрема, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби приписами ст.65 Закону №580-УІІІ у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX не передбачено, а відповідно, відповідач при переведенні позивача був позбавлений права діяти у інший спосіб, ніж це передбачено наведеними нормами.

Також суд зазначає, що переведення позивача з урахуванням складеної ним Присяги поліцейського, зокрема, служити народу України, не утворюють жодних обов`язків для членів його родини, зокрема,обов`язку покинути місце проживання або зазнавати інших тягарів на які посилається позивач, тоді як обов`язком позивача є проходження служби там, де це викликано інтересами служби.

При цьому, суд наголошує, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, а відповідно, склавши Присягу, позивач добровільно погодився проходити службу в поліції та одночасно на всі обмеження і ризики, пов`язані з нею, тому позивач зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.65 згаданого вище Закону.

Також і посилання позивача на те, що переведення його для подальшого проходження служби до відділу превенції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області за оспорюваним наказом є прихованою формою покарання, є лише припущеннями позивача, які жодними доказами не підтверджені.

Щодо інших доводів позивача, суд зазначає, що аналіз наведених вище приписів нормативно-правових актів, у сукупності, свідчить про відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства. Суд також враховує, що нормативно-правові акти, які регулюють питання проходження служби в Національній поліції, та сам характер служби, не передбачає несення служби в місці, за вибором особи, яка проходить службу в поліції.

Щодо застосування правових висновків Верховного Суду, на які посилається позивач, то такі не можуть бути застосовані у цих правовідносинах через те, що вони були зроблені у правовідносинах, які виникли ще до внесення змін у Закон № 580-VIII.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи позивач щодо неправомірності прийняття оскаржуваного наказу.

З урахуванням наведеного та виходячи з аналізу всі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 291, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області (, 65080, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, 15-А)

Суддя П.П. Марин

.