Справа № 334/9210/24
Суддя: Новікова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.01.2025
Справа № 334/9210/24
Провадження № 2-а/334/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Новікової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шевченко Олександр Ігорович до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Представник позивача Шевченко О.І. звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3414255 від 05.11.2024 винесену лейтенантом поліції УПП в Харківській області Пушкар А.С., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує, тим що 05.11.2024 року відповідач-1 виніс постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 140 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, вбачається, що 05.11.2024 року об 11 год. 39 хв. 47сек. на вулиці Полтавський шлях у м.Харкові водій ОСОБА_1 керував ТЗ (автобус) надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків Запоріжжя при цьому не мав при собі схеми руху маршруту погодженої уповноваженим підрозділом Національної поліції України, чим порушив п. 2.1.г ПДР України, ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП).

Із вказаною постановою позивач не згодний, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем неповно з`ясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи, які відповідач вважав встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального іпроцесуального права; невідповідність висновків постанови обставинам справи.

Інспектором при розгляді справи невірно застосовані норми ПДР України, що в подальшому призвело до винесення незаконної та необґрунтованої постанови. Тому, обставини викладені в постанові серії ЕНА№ 3414255 від 05.11.2024 є надуманими, та такими що не відповідають дійсності. В порушення зазначеної норми, оскаржена постанова містить суперечливі посилання на опис обставин, нібито установлених при розгляді справи, та диспозицією статті КУпАП, на яку іде посилання в оскарженій Постанові, оскільки факти зазначені в постанові не відтворюють фактичних обставин справи, їх не ідентифікують та не доведені.

Так, 05.11.2024 о 11 год. 39 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 313 CDI номерний знак НОМЕР_1 у місті Харків, з проміжної зупинки по вул. Полтавський шлях, прямуючи до кінцевого пункту маршруту с.Балабине, Запорізького району, Запорізької області, згідно договору від 05.11.2024 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах. Кінцевим пунктом маршруту згідно вказаного договору, було селище Балабине, Запорізького району, Запорізької області.

Згідно ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документи, на підставі яких виконуються нерегулярні пасажирські перевезення: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використанняавтобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документина транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, щозасвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем -1 не були з`ясовані обставини справи, а саме: не було встановлено істину, чи дійсно, водій вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2ст.140 КУпАП і чи в його діях склад правопорушення.

Посилання поліцейського на порушення вимоги п.2.1.г ПДР у винесеній постанові, щодо відсутності схему маршруту та розклад руху, невідповідає дійсності, оскільки ці дані зазначені у договорі від 05.11.2024, який був наявний у водія, а нерегулярні перевезення пасажирів не відносяться до порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, як зазначається у диспозиції статті ч.2 ст.140 КУпАП.

Вказані обставини вказують на формальний розгляд справи та поверховість, неповноту перевірки за фактом здійснених Винником С.В. дій чи бездіяльності,оскільки водій мав при собі всі необхідні документи, які передбачені ст. 39 ЗУ «Проавтомобільний транспорт», при цьому водій виконував обов`язки, які передбаченідоговором 05.11.2024.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2024 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження по адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводитиза правилами спрощеного позовного провадження.

22.11.2024 року представником відповідача-2 Ільченко Є.С. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, якою останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, з наступних підстав.

1. Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

05.11.2024 близько 11 годині 39 хвилин за адресою вул. Полтавський шлях, буд. 140,м. Харків, екіпажом відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції вХарківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській областіДПП) було виявлено здійснення пасажирських перевезень за встановленимимаршрутами руху транспортних засобів загального користування водіємтранспортного засобу MERCEDES-BENZ 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , який надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Запоріжжя, не маючи при собі схеми руху маршруту погодженої уповноваженим підрозділом Національної поліції України. Зазначені дії водія об`єктивно були юридичною підставою для реалізації поліцейських заходів, встановлених діючим законодавством. Поліцейськими встановлено особу водія, роз`ясненні його права, позивачем надані усні пояснення, які інспектором було оцінено в ході розгляду справи, будь-яких клопотань позивач не заявляв.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279,280 КУпАП поліцейським роти № 5 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДППмолодшим лейтенантом поліції Пушкарем Андрієм Сергійовичем (далі інспектор) винесено оскаржувану постанову. При винесенні цієї постанови, інспектор керувався положеннями ПДР та КУпАП, Законом України «Про дорожній рух» та Законом України «Про автомобільний транспорт», в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

04.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Шевченко О.І. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що викладені в відзиві обставини є перекрученими та трактовані на власний розсуд, а не так як цього вимагає законодавство. Посилання на норми законів, не відповідають події, за яку настала адміністративна відповідальність позивача.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошти.

Згідно ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документи, на підставі яких виконуються нерегулярні пасажирські перевезення:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Посилання Відповідача 1 на порушення вимоги п.2.1.г ПДР України у винесеній постанові, щодо відсутності схему маршруту та розклад руху, не відповідає дійсності, оскільки ці дані зазначені у договорі від 05.11.2024, який був наявний у водія, а нерегулярні перевезення пасажирів не відносяться до порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, як зазначається у диспозиції статті ч.2 ст.140 КУпАП.

Посилання представника Відповідача 2 на наявні докази фіксації з бодікамери поліцейського (Відповідача 1) не відображають повноти та вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП саме позивачем Винником С.В.

Крім того, представником Відповідача 2 у відзиві на позовну заяву непослідовно здійснюються посилання на норми правопорушення, начебто вчиненого позивачем та інших видів правопорушень передбачених КУпАП. Також, представником Відповідача 2 у відзиві здійснюються неодноразово посилання на такий вид пасажирських перевезень , як "регулярні пасажирські перевезення" і таким чином, намагається здійснити підміну понять між "регулярними" та "нерегулярними" пасажирськими перевезеннями і подальших вимог для перевізника та водія, щодо їх здійснення.

Крім того, в рамках договору про надання професійної правничої допомоги 24/2 від 24.10.2024 представником позивача направлено адвокатський запит до ТОВ "Бастранс" №1/22 від 22.11.2024, та отримано відповідь 18-11/22 від 26.11.2024 з завіреною копією ліцензії серії АЕ №572946.

Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові.

Заслухавши представника позивача, суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши надані сторонами докази по справі дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, пунктом 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Судом встановлено, що 05.11.2024 року, старшим поліцейським 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Пушкар Андрієм Сергійовичем винесено постанову ЕНА №3414255 від 05.11.2024 року, якою притягнуто позивача до відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно постанови встановлено, що 05.11.2024 року об 11 год. 39 хв. 47 сек. на вулиці Полтавський шлях у м. Харкові водій ОСОБА_1 керував ТЗ (автобус) надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків Запоріжжя при цьому не мав при собі схеми руху маршруту погодженої уповноваженим підрозділом Національної поліції України, чим порушив п. 2.1.г ПДР України, ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт» та ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП).Згідно постанови позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 коп.

З вищевказаною постановою позивач не згоден та вважає, що постанова є не обґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки позивачмав договір на здійснення нерегулярнихперевезень, інформаційний лист щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, ліцензія.

Складом адміністративного правопорушення відповідно до ч.2 ст.140 КУпАП є порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Згідно ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно з п. 2.1 "г" Правил дорожнього руху України, яку інкримінують позивачу, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема: на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху;

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підтвердження того що позивач здійснював нерегулярне перевезення позивачем надано:

-договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 05.11.2024 року. Згідно якого Перевізник ТОВ «БАСТРАНС» зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої Замовником ТОВ БТ «ТРЕВЕЛ» групи пасажирів.

- інформаційний лист щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів від 05.11.2024;

- ліцензія серія АЕ №572946 від 08.04.2015;

- електронний договір №001-0235252/032ДНВТ страхування від нещасних випадків на транспорті від 07.08.2024 р.;

- поліс №ЕР 223958314 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2024;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер UA040 №0008025 від 17.05.2023;

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01161-01712-24 від 07.06.2024;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2 від 03.11.2021.

Відповідно до п.51 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року №176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Згідно п. 56 Правил договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

П. 61 цих Правил встановлено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

З вказаного, суд вбачає, що Договір укладений між замовником та Перевізником відповідає вимогам встановленим законодавцем та вказує, що позивач 05.11.2024 року здійснював нерегулярне перевезення.

Наданий представником відповідача відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у позивача були відсутні схема маршруту та розклад руху, не відповідає дійсності, оскільки ці дані зазначені у договорі від 05.11.2024, який був наявний у позивача, а нерегулярні перевезення пасажирів не відносяться до порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, як зазначається у диспозиції статті ч.2 ст.140 КУпАП.

Отже, беручи до уваги, що позивач здійснював нерегулярне перевезення на підставі Договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 05.11.2024 року, укладеному відповідно до вимог законодавства, тому суд вважає, що накладення адміністративного стягнення відповідно до постанови серії ЕНА №3414255 від 05.11.2024 року є безпідставним, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З наведеної норми убачається, що у випадку скасування рішення суб`єкта владних повноважень суд закриває справу про адміністративне правопорушення.

Щодо вимог стосовно стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача було надано суду ордер серії АР №1207143 від 12.11.2024 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001212 від 05.01.2017 р.; договір про надання професійної правничої допомоги №24/2 від 24.10.2024 р.; додаткова угода №1 до Договору №24/2 від 24.10.2024 р.; акт надання послуг до Договору №24/2 від 24.10.2024 року про надання професійної правничої допомоги від 12.11.2024 р. на суму 4000 грн.

Як вбачається з додаткової угоди №1 до Договору №24/2 від 24.10.2024 р. перелік та вартість за договором від 08.11.2024 р., адвокатом Шевченко О.І. було надано позивачу правову допомогу наступного характеру: консультація 4 год. 500 грн.; складання позовної заяви 2 год. 2000 грн.; підготовка документів до подачі через «Електронний суд» 1 год. 500 грн.; представництво інтересів клієнта у суді в одному судовому засіданні 1000 грн., всього 4000 грн.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи викладене, проаналізувавши перелік виконаних робіт (послуг), складність і обсяг складених процесуальних документів, складність справи, та предмет спору, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та іншим критеріям зазначеним вище.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом установлено, що при подачі до суду позову стороною позивача сплачено судовий збір в розмірі 484,48грн., а тому, оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 238-239, 241, 246, 250, 255,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шевченко Олександр Ігорович до Управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА№3414255 від 05.11.2024 року, винесену поліцейським 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Пушкар Андрієм Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривен.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 грн. 48 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Шевченко Олександр Ігорович, місце перебування: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, буд.14, оф. 42.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315А.

Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3.

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: 02000, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя: