Справа № 360/204/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року справа №360/204/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А, Компанієць І.Д., розглянув матеріали апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 р. у справі № 360/204/24 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Шевченка Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача по ненарахуванню та невиплаті позивачу додаткового грошового забезпечення, збільшеного до 100000,00 грн, за час проходження лікування після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини пропорційно часу перебування на лікуванні за періоди: листопад, грудень 2022 року та квітень, травень 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткове грошове забезпечення, збільшене до 100000,00 грн, за час проходження лікування після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини пропорційно часу перебування на лікуванні за періоди: листопад, грудень 2022 року та квітень, травень 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач 11.11.2022 року отримав мінно-вибухову травму тяжкого ступеня та в періоди: з 11.11.2022 року по 25.11.2022 року, з 16.12.2022 року по 13.01.2023 року, з 17.03.2023 року по 30.03.2023 року, з 30.03.2023 року по 20.04.2023 року, з 20.04. 2023 року по 05.05.2023 року, 05.05.2023 року по 19.05.2023 року, проходив лікування після отримання поранення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає необхідним зазначити наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 09 жовтня 2022 року по 11 червня 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з 11 червня 2023 року звільнений у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) і виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджено копіями наявних в матеріалах справи: паспорта громадянина України, картки фізичної особи платника податків, витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 09 жовтня 2022 року № 287, від 11 червня 2023 року № 162.

Згідно із наявними в матеріалах справи копіями витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 11 листопада 2022 року № 320, від 05 березня 2023 року № 64, від 12 березня 2023 року № 71, від 11 квітня 2023 року № 101, від 05 травня 2023 року № 125, від 31 травня 2023 року № 151, позивач:

вибув до лікувального закладу у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням отриманих під час ведення бойових дій з 11 листопада 2022 року до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 (наказ від 11 листопада 2022 року № 320);

прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з КП «РОКЛ» РОР м. Рівне з 05 березня 2023 року (наказ від 05 березня 2023 року № 64);

вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою терміном на 30 діб з 12 березня 2023 року по 10 квітня 2023 року (наказ від 12 березня 2023 року № 71);

вибув до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням з 11 квітня 2023 року до КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР м. Черкаси (наказ від 11 квітня 2023 року № 101);

продовжений термін лікування до КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР м. Черкаси (наказ від 05 травня 2023 року № 125);

прибув і приступив до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 31 травня 2023 року з КНП «Черкаська обласна лікарня» ЧОР м. Черкаси (наказ від 31 травня 2023 року № 151).

Дослідженням наданих в матеріали справи копій: виписки КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» із медичної карти стаціонарного хворого центру патології та ендопротезування великих суглобів від 25 листопада 2022 року № 14540; епікризу КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка»; виписки КП «Рівненській обласний госпіталь ВВ» із медичної карти стаціонарного хворого від 13 січня 2023 року № 2650; виписок КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» із медичної карти стаціонарного хворого від 20 квітня 2023 року № 7982, від 05 травня 2023 року № 9635; від 19 травня 2023 року № 10789; встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням: з 11 по 25 листопада 2022 року; з 26 листопада 2022 року по 14 грудня 2022 року; з 14 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року; з 30 березня 2023 року по 20 квітня 2023 року, з 20 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року; з 05 травня 2023 року по 19 травня 2023 року.

Згідно із довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 від 14 грудня 2022 року № 4618 (Додаток 4 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402).

ослідженням наданих в матеріали справи копій карток особового рахунку працівника за 2022 та 2023 роки, довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2024 року № 1/261 встановлено, що позивачу в період проходження військової служби у відповідача виплачено на картковий рахунок додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 в таких розмірах:

у листопаді 2022 року - 21924,19 грн додаткової винагороди за жовтень 2022 року (за 23 доби з розрахунку 30000,00 грн) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 листопада 2022 року № 5072;

у грудні 2022 року - 7880,00 грн додаткової винагороди за листопад 2022 року (за 8 діб з розрахунку 30000,00 грн) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2022 року № 6291;

у січні 2023 року - 29550,00 грн додаткової винагороди за грудень 2022 року (за 31 добу з розрахунку 30000,00 грн) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 січня 2023 року № 192;

у лютому 2023 року - 29550,00 грн додаткової винагороди за січень 2023 року (за 31 добу з розрахунку 30000,00 грн) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2023 року № 741;

у березні 2023 року - 98500,00 грн додаткової винагороди за лютий 2023 року (за 28 діб з розрахунку 100000,00 грн) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 1409;

у квітні 2023 року червні 2023 року додаткова винагорода не виплачувалась.

Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 11 жовтня 2023 року щодо виплати додаткового грошового забезпечення, збільшеного до 100000 грн, відповідно до Постанови № 168 за періоди проходження позивачем лікування після отриманого поранення з 11 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, з 16 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року, з 17 березня 2023 року по 30 березня 2023 року, з 30 березня 2023 року по 20 квітня 2023 року, з 20 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року, з 05 травня 2023 року по 19 травня 2023 року.

У відповідь на адвокатський запит представником позивача отримано лист військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2023 року № 1/1195, в якому по суті порушеного питання повідомлено, що виплата додаткової винагороди здійснювалась згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2022 року № 6291, від 05 січня 2023 року № 191, від 05 лютого 2023 року № 741, від 05 березня 2023 року № 1409. На сьогоднішній день відсутні зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05 квітня 2023 року № 2602, від 05 травня 2023 року № 3766, від 05 червня 2023 року № 4474 щодо виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану за березень, квітень, травень 2023 року ОСОБА_1 . Після видання командуванням військової частини НОМЕР_1 відповідних наказів ОСОБА_1 буде невідкладно здійснена доплата додаткової грошової винагороди під час дії воєнного стану за березень, квітень, травень 2023 року у розмірі 30000 грн або 100000 грн (за наявності підстав).

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100000 грн. починаючи з 11 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, з 16 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року, з 17 березня 2023 року по 30 березня 2023 року, з 30 березня 2023 року по 20 квітня 2023 року, з 20 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року, з 05 травня 2023 року по 19 травня 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 392), який був уведений в дію з 1 серпня 2022 року.

Так, згідно пункту 1 Наказу № 392 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Згідно із пунктом 1 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Абзацами першим, четвертим пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

У період з 01 червня 2022 року до 31 січня 2023 року виплата військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 була врегульована окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі Окреме доручення).

Відповідно до пункту 2 Окремого доручення на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно із пунктом 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Пунктом 6 Окремого доручення визначено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

У пункті 7 Окремого доручення зазначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.

З системного аналізу вище наведених положень нормативно-правових актів можна дійти висновку, що у спірному періоді умовами виплати військовослужбовцям передбаченої Постановою № 168 щомісячної додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за час перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я були:

- отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402;

- перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З досліджених судом апеляційної інстанції наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 11 листопада 2022 року отримав поранення (травми, контузії, каліцтва), у зв`язку з чим в період з 11 листопада 2022 року по 05 березня 2023 року, з 11 квітня 2023 року по 19 травня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я та з 12 березня 2023 року по 10 квітня 2023 року - у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому апеляційним судом вжито заходів щодо офіційного з`ясування обставин цієї справи.

Так, ухвалами Першого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року та 24 грудня 2024 року у позивача було витребувано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначену додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 в належній якості.

Позивач надав довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), як підставу для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. Також апелянт зазначив, що причиною ненадання вищевказаної довідки про обставини травми під час розгляду справи в суді першої інстанції стало, те що позивач її отримав лише після розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки військова частина ігнорувала вимогу позивача щодо її видачі.

Відповідно до ч.4 ст. 308 КАС докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Враховуючи, вище наведені позивачем обставини, суд апеляційної інстанції, вважає за можливе прийнятти як належний та допустимий доказ, довідку про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) за формою, встановленою Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, на які посилався позивач в обгрунтування позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, зазначає, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень здійснюється у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, саме перебуваючи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуваючи у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Таким чином, позивачу повинна бути виплачена додаткова винагорода, збільшена до 100000 гривень, саме у періоди з 11.11.2022 року по 25.11.2022 року, з 16.12.2022 року по 13.01.2023 року, з 17.03.2023 року по 30.03.2023 року, з 30.03.2023 року по 20.04.2023 року, з 20.04.2023 року по 05.05.2023 року, 05.05.2023 року по 19.05.2023 року, коли позивач проходив лікування після отримання поранення, що підтверджується наданими до суду доказами.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та частково задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 р. у справі № 360/204/24 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 р. у справі № 360/204/24 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за періоди з 11 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, з 16 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року, з 17 березня 2023 року по 30 березня 2023 року, з 30 березня 2023 року по 20 квітня 2023 року, з 20 квітня 2023 року по 5 травня 2023 року, з 5 травня 2023 року по 19 травня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування з 11 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року, з 16 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року, з 17 березня 2023 року по 30 березня 2023 року, з 30 березня 2023 року по 20 квітня 2023 року, з 20 квітня 2023 року по 5 травня 2023 року, з 5 травня 2023 року по 19 травня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д. Компанієць