Справа № 420/30412/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, №260 та Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року, №260.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, №260, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року, №260, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправним бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування та не виплати індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щорічної оздоровчої допомоги за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки згідно Наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, №260.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки з врахуванням у її складі індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати матеріальної допомоги на вирішення соціальнопобутових питань, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки з врахуванням у її складі індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати щорічної допомоги на оздоровлення, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправним бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування та не виплати поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року та фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щорічної допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 роки з врахуванням у її складі поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та з врахуванням фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки з врахуванням у її складі поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати щорічної допомоги на оздоровлення, та з врахуванням фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XI, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років з врахуванням, у складі з якого вона обраховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення поточної індексації у розмірі 296, 15 грн., що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року станом на день звільнення та фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, - до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XI, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років з врахуванням, у складі з якого вона обраховується поточної індексації 296,15 грн., що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року станом на день звільнення та фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що у період проходження ним військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, не нараховувалася індексація грошового забезпечення. Також, невірно нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

27.12.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким, військова частина НОМЕР_1 позов не визнає. Так, представник відповідача зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до місячного грошового забезпечення. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 1 Постанови КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відповідно до пункту 30.3 розділу XXX наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260) розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Відтак, враховуючи вищезазначене, щомісячна додаткова винагорода не є складовою, яка включається при розрахунку грошової допомоги для оздоровлення. Також, згідно п.6 наказу Міністерства Оборони України від 31.01.2022 № 30 Про бюджетну політику Міністерства Оборони України на 2022 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям, які отруюють грошове забезпечення в розмірі одного окладу за їх військовим званням.

08.11.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що відповідач посилається на рішення Верховного Суду, які не стосуються предмету спору, а також, наполягає на задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року судом, також, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року, у зв`язку із ненадання відповідачем доказів у повному обсязі, суд витребував у ВЧ НОМЕР_1 докази та зупинив провадження у справі.

10.12.2024 ркоу від позивача надійшли письмові пояснення у справі.

12.12.2024 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 12.12.2024 року у зв`язку із ненадання відповідачем доказів у повному обсязі, суд витребував у ВЧ НОМЕР_1 докази та зупинив провадження у справі.

Також, ухвалою суду від 12.12.2024 року прийнято до провадження заяву позивача від 13.11.2024 року вх. № ЕС/63367/24, якою доповнено підстави позову.

Ухвалою суду від 08.01.2025 року провадження у справі поновлено.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить такі висновки.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 20.06.2009 року по 18.10.2021 року.

Суд встановив, що до 14.08.2014 року військова частина НОМЕР_1 мала інше найменування - військової частина НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу та яка дислокувалась у АРК в м. Севастополі.

У зв`язку з окупацією АРК військами рф, на підставі наказу Командування ВМС ЗСУ від 12.05.2014 року №01 та Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2014 року №2, військову частину НОМЕР_2 передислоковано з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 .

Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 14.08.2014 року №Д-322/1/29 ДСК військову частину НОМЕР_2 було перейменовано на «військову частину НОМЕР_1 ».

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 203 (по стройовій частині) від 18.10.2021 року, капітана 3 рангу ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини з 18.10.2021 року.

Суд встановив, що позивач не погоджується із нарахуванням та виплатою у вказаний період матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, а саме: у розмірі, що не відповідає розміру місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік, у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік та без урахування сум індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової винагороди; не включенням щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення під час нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Зокрема, ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За правилом ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2008 року розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

30.08.2017 року з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Кабінету Міністрів України було прийнято постанову №704 (далі за текстом постанова №704).

Згідно з п.10 постанови №704, згадане нормативне рішення набирало чинності з 01.01.2018.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260).

Згідно з п. 30.1 Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Приписами п. 30.2 Інструкції № 260 передбачено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Згідно з п. 30.3 Інструкції № 260, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п. 33.1 Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Приписами п. 33.2, 33.3 Інструкції № 260, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260). Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Постановою №704.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Відповідно до п. 1 розділу XXIII Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 1 розділу ХXIV Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Тобто, виходячи з наведених вище положень Інструкції № 260 та Положення № 260, розрахунковою величиною для нарахування та виплати військовослужбовцю грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є місячне грошове забезпечення особи.

Суд встановив, що згідно картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2014 рік позивачу виплачено допомогу на оздоровлення у розмірі 3073, 88 грн. у грудні 2014 року.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2015 року №296, у 2015 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 3 073, 88 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2016 року №203, у 2016 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 6945, 75 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2017 року №48, у 2017 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 6997, 25 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2018 року №49, у 2018 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 7457, 50 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2019 року №182, у 2019 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 16 702, 20 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2020 року №122, у 2020 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 17 441, 70 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2021 року №203, у 2021 році при звільненні позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 17 441, 70 грн.

Також, відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2014 рік, позивачу виплачено матеріальну допомогу у розмірі 2448, 00 грн. у вересні 2014 року.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2015 року №212, у 2015 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 2 448, 00 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2017 року №305, у 2017 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 7036, 70 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2019 року №102, у 2019 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 16 431, 43 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2020 року №205, у 2020 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1340, 00 грн.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2021 року №203, у 2021 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1340, 00 грн.

Також, на виконання ухвал суду про витребування доказів, відповідач повідомив суд, що надати фінансову документацію військової частини НОМЕР_2 , в якій в період з 20.06.2009 року по 12.05.2014 року проходив службу ОСОБА_1 неможливо, враховуючи факт її залишення на окупованій території, у військової частини немає можливості.

Суд наголошує на тому, що предметом позовних вимог, у тому числі, є неправильність нарахування відповідачем сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

У даному спорі не розглядаються вимоги щодо неврахування і невиплати вказаних допомог, а вимоги щодо правильності обрахунків виплачених позивачу сум допомог.

З огляду на досліджені судом докази, як грошова допомога для оздоровлення, так і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нараховувалися і виплачувалися позивачу виходячи із розміру нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, тобто з дотриманням вимог Інструкції № 260 та Положення № 260.

При цьому, спір щодо правомірності дій відповідача під час обрахунку розмірів посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відсутній.

Суд, також, зазначає, що припущення позивача про неправильність нарахування та виплати вказаних допомог у 2009-2014 роках, також, не підтверджена жодними доказами.

Відсутність у відповідача об`єктивної можливості щодо надання доказів про суми нарахованих та виплачених грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2009-2014 роках не є підставою стверджувати, що у вказаний період в цій частині вимог відповідачем були допущені порушення прав позивача.

Таким чином, суд робить висновок про відмову у задоволенні вимог позивача про:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, №260 та Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року, №260;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 року, №260, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, положень Закону України Про Державний бюджет України станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року, №260, з урахуванням виплачених сум;

Щодо неврахування відповідачем під час обрахунку допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889 , суд зазначає наступне.

Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Постанова № 889) встановлено військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) щомісячну додаткову грошову винагороду: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

У відповідності до пункту 2 постанови № 889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року затвердив Інструкцію № 595.

Пунктами 8, 9 Інструкції № 595 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 24 жовтня 2016 року відповідно до постанови № 889 затверджено Інструкцію № 550 та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України".

Пунктом 1 Інструкції № 550 встановлено, що вона визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно пункту 3 Інструкції № 550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений)

Пунктом 5 Інструкції № 550 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктами 8-10 Інструкції № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Тобто, як приписами Інструкції № 595, так і приписами Інструкції № 550, прямо передбачено, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається при нарахуванні та виплаті одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Також, наведеним вище приписами Інструкції № 260 та Порядку № 260, також, визначено, що суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розраховуються без урахування у складі грошового забезпечення винагород.

Таким чином, суд робить висновок про відмову у задоволенні вимог позивача про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки.

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, під час обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні суд зазначає наступне.

Суд встановив, що згідно з розрахунково-платіжною відомістю № 171 від 13.10.2021 року, позивачу при звільнення нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 139533,60 грн.. проте, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

В силу частини 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з п. п. 1, 5 розділу XXXII Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Разом з тим, слід враховувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, виплачувалась позивачу не постійно щомісяця до дня звільнення його із військової служби (жовтень 2021 року), адже таку виплату припинено в квітні 2018 у зв`язку з втратою чинності Постановою № 889.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889 не виплачувалася позивачу за період з квітня 2018 року по жовтень 2021 року, тому така винагорода не є складовою місячного грошового забезпечення, з якого визначається одноразова грошова допомога при звільненні, адже така винагорода станом на жовтень 2021 року не відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки не була щомісячною, і відповідно не мала постійного характеру.

Таким чином, суд робить висновок, що і у цій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом з тим, що вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і нараховується у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади. Будь-яких застережень чи виключних випадків, за яких індексація доходу не проводиться, законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18 та від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні повинен був врахувати індексацію грошового забезпечення.

Однак, вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішень Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року у справі № 420/13261/23 від 30.08.2023 року та від 10.06.2024 року у справі № 420/13261/23:

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування червня 2009 року, липня 2010 року, січня 2011 року, квітня 2011 року, червня 2011 року, листопада 2012 року, березня 2013 року, липня 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року, як місяців за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 20.06.2009 року по 31.05.2015 року, з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з з 20.06.2009 року по 31.05.2015 року, з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.10.2021 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.10.2021 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4209,21 грн. з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078.

Тобто, суми індексації, які на думку позивача мають бути враховані відповідачем під час нарахування та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні мають бути спочатку нараховані відповідачем на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду, що наведені вище.

При цьому, ані у позові, ані у відповіді на відзив, позивач не зазначає про отримання ним конкретних сум індексації грошового забезпечення, а позовні вимоги не можуть бути задоволені на майбутнє.

Таким чином, з урахуванням наведених позивачем підстав позову, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині позову до задоволення не належать, як передачасні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи вищевикладене, суд робить висновок щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 21 січня 2025 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.