Справа № 620/3265/24
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3265/24 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті заборгованості по додатковій винагороді за період дії воєнного стану а саме з 30.07.2022 по 13.10.2022 та стягнути з відповідача заборгованість по додатковій винагороді в сумі 171 260,00 грн на її картковий рахунок.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 13 червня 2024 року позов задовольнив частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 30.07.2022 по 13.10.2022. В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що враховуючи відсутність у позивача в довідках військово-лікарської комісії інформації щодо тяжкості отриманої травми, підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що вона отримала важку травму 17.07.2022 виконуючи бойове завдання у складі військової частини, яка вела воєнні (бойові) дії у складі створеного (діючого) угруповання військ, яке знаходилось на території Чернігівської області. Позивачка зазначила, що відповідач намагається ввести суд в оману посилаючись на нормативний акт не профільного Міністерства. Крім того на переконання позивача відповідач маніпулює фактами, оскільки у довідці №1442 вказано, що ступінь тяжкості травми «Тяжка». Позивачка просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 19.06.2022 по 08.07.2022 та з 08.07.2022 по 17.07.2022 брала безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районі ведення бойових дій на першому рубежі оборони ТГр Мена в районі відповідальності військових частини НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , що підтверджується довідками відповідних військових частин №29 від 08.07.2022, №226 від 17.07.2022, від 21.06.2023 №115.

17.07.2022 позивачка отримала закритий перелом головки правої малогомілкової кістки без зміщення уламків та закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, внаслідок чого була госпіталізована та проходила лікування у військовій частині НОМЕР_5 з 17.07.2022 по 29.07.2022, що підтверджується випискою №3320 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

22.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_2 було затверджено Акт службового розслідування, проведеного з метою уточнення причин та умов отримання травми 17.07.2022 офіцером відділу підготовки штабу військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_1 .

В Акті зазначено, що близько 10:00 17.07.2022 перебуваючи на службі майор ОСОБА_1 піднімалась по сходах та відчула раптове погіршення стану здоров`я, після чого у безсвідомому стані скотилась по сходах до низу. Позивачка отримала травму.

У п. 5.2 Акту зазначено наступне: «Вважати травмування 17.07.2022 офіцера відділу підготовки штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 таким, що сталося під час виконання обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України».

Пунктом 5.3 на начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 покладено обов`язок видати позивачу довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

28.07.2022 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 видано довідку №1000, якою визначено, що травма пов`язана з проходженням військової служби, а позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів.

26.08.2022 позивачу видано довідку №502/18/10 про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва), згідно якої травма позивачем отримана під час виконання обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

29.08.2022 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 видано довідку №1349, в якій зазначено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, а позивач потребує відпустки за станом здоров`я 30 календарних днів.

У період з 29.09.2022 по 13.10.2022 позивачка проходила лікування у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується випискою №4720 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.

13.10.2022 військово-лікарською комісією видано довідку №1442 в якій зазначено, що травма позивача пов`язана із захистом батьківщини та за ступенем тяжкості визнана «тяжкою».

Оскільки відповідачем не було виплачено додаткової винагороди за період з 30.07.2022 по 13.10.2022, позивачка подала рапорт від 08.09.2022, який був розглянутий на засіданні комісії з визначення підстав для виплати додаткових винагород, що підтверджується протоколом №3 від 14.09.2022.

За результатами розгляду рапорту вирішено після надходження копії виписного епікризу підготувати та надіслати до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України клопотання на надання роз`яснень.

25.10.2022 на адресу Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України надані відповідні роз`яснення, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються військовослужбовці, які отримали поранення (травми, контузії, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, незалежно від їх участі у бойових діях або забезпечення ними заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

03.11.2022 проведено засідання комісії з визначення підстав для виплати додаткових винагород, що підтверджується протоколом №4.

Згідно вказаного протоколу від 03.11.2022 вирішено прийняти рішення щодо можливості виплати додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях за період лікування з 17.07.2022 по 29.07.2022.

Позивачка вважаючи свої права порушеними, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

01 квітня 2022 року до Постанови № 168 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 400, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Наказом Міністра оборони України від 01 квітня 2022 року № 98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2022 року за № 382/37718 (застосовується з 24 лютого 2022 року), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розд. І п. 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року).

В подальшому, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Згідно з пунктами 2, 5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, форма № 027/о заповнюється лікарями закладів охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого.

Закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, якими внесено медичні записи до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, форма № 027/о не ведеться. На вимогу пацієнта йому надається витяг з цього реєстру.

У пункті 5 вказуються:

в амбулаторно-поліклінічному закладі - дата (число, місяць, рік) початку захворювання та направлення у стаціонар (на консультацію);

у стаціонарі - дата надходження та виписки (смерті) зі стаціонару.

Згідно пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № _», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, форма № 003/о є основним медичним документом, що заповнюється на кожного хворого, який влаштовується на стаціонарне медичне лікування, та ведеться в усіх закладах охорони здоров`я, які надають стаціонарну допомогу, та санаторіях.

Аналіз наведених норм права, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В даній справі спірним питанням є наявність/відсутність у позивачки права відповідно до Постанови № 168 на нарахування й виплату додаткової винагороди до 100 000 грн за період з 30.07.2022 по 13.10.2022 за час перебування на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою 17.07.2022.

Як уже зазначалось, у зв`язку з вищевказаною травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.07.2022 по 29.07.2022.

Відповідач прийняв рішення щодо можливості виплати позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях за період лікування з 17.07.2022 по 29.07.2022.

У період з 30.07.2022 по 13.10.2022 позивачка перебувала у відпустці за станом здоров`я (з 30.07.2022 по 28.08.2022 та з 30.08.2022 по 28.09.2022) та на стаціонарному лікуванні (з 29.09.2022 по 13.10.2022).

За вказаний період відповідач не виплатив позивачу додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях, посилаючись на відсутність у позивача в довідках військово-лікарської комісії інформації щодо тяжкості отриманої травми.

Колегія суддів вважає вказані доводи відповідача безпідставними, оскільки у довідці від 13.10.2022 №1442, виданій військово-лікарською комісією, зазначено, що травма позивача пов`язана із захистом батьківщини та за ступенем тяжкості визнана «тяжкою».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обидві умови, необхідні для виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, які визначені Постановою № 168, дотримані та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надання відпустки для оздоровлення позивачу, після лікування з 17.07.2022 по 29.07.2022, а також проходження стаціонарного лікування у період з 29.09.2022 по 13.10.2022 було зумовлено однією і тією ж травмою.

Слід зазначити, що недотримання військо-лікарською комісією вимог Окремого дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 в частині необхідності надавати медичні висновки про ступінь тяжкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 грн. за час цієї відпустки не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Доводи відповідача про те, що Чернігівська область виключена із переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки за імперативною нормою пункту 1 постанови КМУ № 168 встановлено дві умови, за яких виплачується збільшена до 100000 грн винагорода за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Інших умов постановою КМУ №168 не передбачено.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і апелянт не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

М.М. Заїка