Справа № 560/14407/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14407/24

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

20 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Хмельницького окружного адміністративного суду звернувся позивач із позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядовою і начальницького складу поліцейським за їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 22.07.2022 по 29.11.2022, 11.07.2023 по 21.07.2023 рік включно внаслідок отримання поранення, пов`язаною із захистом Батьківщини.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену і постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 22.07.2022 по 29.11.2022; з 11.07.2023 по 21.07.2023 рік включно внаслідок отримання поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що предметом даного позову є ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.12.2016 по 30.04.2017.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року дану позовну заяву було залишено без руху.

На виконання вимог зазначеної ухвали, представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування даної заяви зазначав, що при звільненні з військової служби 27.02.2020, позивачу не було надано письмового повідомлення про нараховані та виплачені кошти при звільненні, а тому застосування тримісячного строку, що передбачений статтею 233 КЗпП України застосуванню не підлягає.

Ухвалою Житомирського окружного суду від 11.03.2024 було зазначено, що що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, що оскільки позивач мав довідатися про порушене право ще у травні 2023 року з листа Військової частини НОМЕР_3 від 25.05.2023 №839/1730, тобто до отримання відповіді на адвокатський запит, поданий в грудні 2023 року, на який посилається представника позивача. В заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом від 14.02.2024 відсутні обґрунтування причин поважності пропуску строку позивача за період з 25.05.2023 (лист-відповідь Військової частини НОМЕР_3 наданий на заяву позивача від 11.03.2023) до грудня 2023 року (дата адвокатського запиту до відповідача про належні позивачу під час звільнення виплати).

На виконання вимог вказаної ухвали, представником позивача надіслано заяву про поновлення строку вх. №17406/24. У заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача просив поновити пропущений строк звернення до суду. В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що в даній справі предметом позовних вимог є перерахунок індексації, яка є невід`ємною складовою заробітної плати (грошового забезпечення) та мала бути виплачена позивачу до дня його звільнення. Отже, до таких позовних вимог застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме: з дня одержання ним письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому спірні суми. На думку представника позивача, право позивача на вищезазначені виплати виникло після отримання письмового повідомлення про нараховані та виплачені спірні суми починається обчислення тримісячного строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами. Зі змісту статті 233 Кодексу законів про працю України вбачається, що працівник має право звернутися до суду із заявою про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. При цьому позивачу досі не виплачені спірні суми. Як зазначено вище, жодних письмових повідомлень відповідач взагалі не надавав. Водночас, позивач не був зобов`язаний раніше отримати інформацію про нарахування йому суми індексації та складові її нарахування. Позивачу не були відомі до моменту отримання відповіді від відповідача на подане звернення. Враховуючи викладене, просить суд поновити позивачу строк на звернення до суду у зв`язку з тим, що позивач не мав фактичної можливості вчасно звернутися за захистом свого порушеного права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, доводи суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

А тому, суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху, а згодом дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Так зокрема, як встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання вимог ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2024 без руху, представником позивача 09.10.2024 надано заява на усунення недоліків з клопотанням про поновлення строку звернення до суду. У клопотанні про поновлення строку на звернення до суду представник позивача зазначає, що позивач у зв`язку із отриманими травмами мав реальні медичні перешкоди для звернення до суду та захисту своїх прав. Ці обставини, пов`язані з його здоров`ям, мали серйозний вплив на його здатність усвідомлено та ефективно діяти в правовій сфері. Таким чином, необхідно визнати, що вказані медичні діагнози, пов`язані з травмами, отриманими під час захисту Батьківщини, створюють об`єктивні обставини, які ускладнюють реалізацію позивачем своїх прав. Також зазначив, що в цьому випадку мають місце триваючі правовідносини: суб`єкт владних повноважень (військова частина) протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної особи.

Враховуючи зазначене колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач своєчасно на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху направив заяву про усунення її недоліків, однак суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача, викладеним в заяві.

При цьому, суд не скористався правом та можливістю на продовження строку усунення недоліків позовної заяви та повертаючи позовну заяву, діяв передчасно.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.