Справа № 560/4772/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4772/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за 03.12.2022 та період з 15.12.2022 по 03.01.2023.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за 03.12.2022 та період з 15.12.2022 по 03.01.2023.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , перебуваючи на виконанні бойового завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омпбр №1042 від 29.11.2022 року, бойового розпорядження командира НОМЕР_3 об Тро №40/дск від 29.11.2022 року, в умовах воєнного стану, запровадженого 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, внаслідок ворожого артилерійського та мінометного обстрілу по оборонній позиції «Валет»; поблизу північно-східної околиці міста Бахмут Донецької області, 02.12.2022 року отримав поранення: акубаротравму (стан здоров`я середнього ступеню важкості, що підтверджується копією довідки Військової частини № НОМЕР_4 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №186 від 11.01.2022 року.

Причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини встановлено військово-лікарською комісією, що підтверджується довідкою ВЛК №3362 від 14.12.2022 року, довідкою військово-лікарської комісії №1343 від 09.02.2023 року, (копії довідок додаються).

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

- з 03.12.2022 по 12.12.2022 - медична частина військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5315;

- з 15.12.2022 по 03.01.2023 - КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3280.

11.02.2023 року позивач звернувся з рапортом про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. з урахуванням виплаченої додаткової винагороди 30000 грн у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 03.12.2022 року по 12.12.2022 року та з 15.12.2022 року по 03.01.2023 р.

Згідно довідки про доходи від 13.03.2023 року №24/ФЕС позивачу виплачено збільшену додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. (з урахуванням виплаченої додаткової винагороди 30000,00 грн.) у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 04.12.2022 року по 12.12.2022 року (всього 9 днів).

За період проходження стаціонарного лікування в КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР з 15.12.2022 по 03.01.2023 року, а також 03.12.2022 року (дата надходження в медичну частину в/ч НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ) і перший день стаціонарного лікування згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого) нарахування та виплати здійснено не було.

Оскільки за період з 15.12.2022 по 03.01.2023 рік, а також 03.12.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, 16 березня 2023 року він звернувся з письмовою заявою на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про досудове врегулювання спору, проте письмової відповіді не отримав.

Тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

- з 03.12.2022 по 12.12.2022 - медична частина військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5315;

- з 15.12.2022 по 03.01.2023 - КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3280.

Причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини встановлено військово-лікарською комісією, що підтверджується довідкою ВЛК №3362 від 14.12.2022 року, довідкою військово-лікарської комісії №1343 від 09.02.2023 року.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що у період з 03.12.2022 по 12.12.2022 р. та з 15.12.2022 по 03.01.2023 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні, тобто за цей період йому мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Відносно доводів апелянта, що позивач не має права на виплату збільшеної додаткової винагороди з підстав того, що відбулось переривання в лікуванні, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно абзацу 1, 4 п. 7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача НГУ від 29.03.2022р. № 89, згідно з якими додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, але не більше періодів дії воєнного стану, суд вважає необхідним відмітити, що додаткова винагорода, збільшена до 100 000 грн, виплачується пропорційно часу такого лікування, а не за весь місяць, тому позивач може декілька разів на місяць бути на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, і за цей час йому повинна виплачуватися збільшена додаткова винагорода.

Водночас, відповідачем не заперечується факт невиплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за 03.12.2022 та період з 15.12.2022 по 03.01.2023.

Що стосується посилань скаржника на Постанову КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975 (Порядок №975) та ненадання позивачем довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення ступеня працездатності, колегія суддів вважає їх безпідставими, оскільки в даному випадку, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється за наказом командира військової частини, виданого на підставі довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) та оформленої командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини, а особливості нарахування і виплати такої винагороди передбачені Постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168. Крім того, Постановою №168 у застосовній до спірних правовідносин редакції (внесені в подальшому зміни до Постанови №168, не стосуються та не впливають на спірні правовідносини у даній справі), умови щодо безперервності стаціонарного лікування встановлено не було.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.