Справа № 460/1399/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Рівне №460/1399/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №12152/17000708, №12151/17000708, №12150/17000708 від 26.11.2021 та податкової вимоги №0-1702 від 21.12.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що в період з 01.03.2019 по 31.10.2019 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та здійснював господарську діяльність відповідно до норм чинного законодавства згідно з визначеними видами діяльності. Наголосив, що усі операції, щодо яких податковим органом за результатами перевірки, здійснено донарахування, податкового зобов`язання фактично оподатковані в межах спрощеної системі оподаткування та відображені в поданій ним звітності. Вважає, що не допускав порушень податкового законодавства, висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи, а прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, протиправні і підлягають скасуванню. З таких підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.02.2024 позовна заява залишалася без руху.

Ухвалою від 19.02.2024 суд визнано поважним строки звернення до суду, поновлено строки звернення до суду з цим позовом, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.03.2024 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що в 2019 році позивач здійснював реалізацію пиломатеріалів обрізних та отримував доходи по видах діяльності, не зазначених в реєстрі платників єдиного податку. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 19.03.2024 задоволено клопотання ГУ ДПС у Рівненській області та продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву до 18.03.2024 включно.

Суд зауважує, що учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог ст.167 КАС України. При цьому, враховує, що за змістом ст.162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог ст.167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві відповідача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участі їх представника не підлягало судом вирішенню по суті.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в період з 14.02.2019 по 31.10.2019 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював господарську діяльність за видами: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний), 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві.

З 01.03.2019 ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, що підтверджується копією Витягу з реєстру платників єдиного податку.

В період з 21.10.2021 по 26.10.2021 податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання валютного та іншого законодавства за період з 14.02.2019 по 31.10.2019, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 14.02.2019 по 31.10.2019, за результатами якої складено акт №7403/17-00-07-08/ НОМЕР_1 від 02.11.2021.

Згідно з висновками акту перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 :

ч.2 п.293.4 ст.293 ПК України, а саме: заниження суми єдиного податку за 2019 рік на 224700 грн,

п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.11 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015, а саме: звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, ліквідаційний, до контролюючого органу поданий з порушенням термінів подання, а саме: по граничному терміну подання 01.12.2019, звіт фактично поданий 05.12.2019 №34790139;

- п.63.3. ст.63 ПК України та п. 8.2, 8.4 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме: повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт оподаткування (будівля пилорами та піднавіс за адресою АДРЕСА_1 ) по терміну подання з 04.03.2019 по 15.03.2019 платником податку до контролюючого органу не подано;

- п.63.3 ст.63 ПК України та п.8.2, 8.5 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, а саме повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування (будівля пилорами та піднавіс за адресою АДРЕСА_1 ) платником податку по терміну подання з 01.11.2019 по 14.11.2019 до контролюючого органу не подано;

пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1, 44.3 ст.44, п.176.1, п.177.10 ст.177, ст.296 ПК України, а саме: платником податків не забезпечено ведення обліку доходів та не забезпечено зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання.

26.11.2021 на підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№12152/17000708, згідно з яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 280875 грн;

№12150/17000708, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 680 грн;

№12151/17000708, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020 грн.

21.12.2021 ГУ ДПС у Рівненській області виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу про сплату податкового боргу у розмірі 283300,75 грн., а саме: з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 281600,75 грн (податкове зобов`язання в сумі 224696,40 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 56175 грн, пеня в сумі 729,35 грн) та за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1700 грн.

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення і вимогу про сплату боргу, позивач звернуся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За приписами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою 1 розділу XIV ПК України.

Так, за правилами п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до положень п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену пп.1 п.293.3 ст.293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

В силу вимог п.291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків; б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог: здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж; провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси; не використовують працю найманих осіб; членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України; площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті. Зокрема, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Згідно з п.293.1, п.293.2, п.293.3 ст.293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до положень п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: 1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; 2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи; 3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі; 4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування; 5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.

Разом з тим, в силу вимог пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Судом встановлено, що в період з 01.03.2019 по 31.10.2019 ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, з визначеними видами діяльності: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний), 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві.

Матеріали справи свідчать, сторонами не заперечується, що згідно з поданою позивачем податковою декларацією платника єдиного податку за 2019 рік дохід позивача від здійснення ним господарської діяльності становить 1498000 грн.

Згідно з поясненнями позивача наведеними у позові та зафіксованими в акті перевірки, що підприємницька діяльність ОСОБА_1 полягала в переробці (порізці) лісоматеріалів та пиломатеріали обрізні з подальшою їх реалізацією.

В ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 в період з травня 2019 року по жовтень 2019 року реалізував ТОВ «Сервіс Україна» і Північне МУВГ пиломатеріали обрізні, що підтверджується наданими позивачем до перевірки податковими накладними.

Суд враховує, що згідно з КВЕД-2010 до виду діяльності 16.10.Лісопильне та стругальне виробництво включається: розпилювання, стругання та інші види механічного оброблення деревини; розщеплення, очищення та рубання колод; виробництво дерев`яних шпал для залізничних чи трамвайних колій; виробництво дерев`яних паркету та покриттів для підлоги, незібраних; виробництво деревних вовни і борошна, тріски та стружки деревних. Цей клас також включає: сушіння деревини; просочування та хімічне оброблення деревини консервантами або іншими речовинами.

Клас 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві включає виконання частини діяльності в лісовому господарстві за винагороду або на основі контракту: надання послуг у лісовому господарстві (таксацію лісу, консультування з питань ведення лісового господарства, оцінку будівельного лісу, гасіння пожеж і протипожежний захист лісів, боротьбу зі шкідниками лісу), надання послуг у лісозаготівлі (транспортування необробленої деревини у межах лісу).

З огляду на наведене, реалізація виготовлених в межах господарської діяльності пиломатеріалів не охоплюється діяльністю, визначеною класами 16.10 (Лісопильне та стругальне виробництво) та 02.40 (Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві).

Таким чином, ОСОБА_1 в період з 01.03.2019 по 31.10.2019 здійснював вид діяльності, не зазначений у реєстрі платників єдиного податку, та відповідно отримував від такої діяльності доходи. А отже в силу вимог пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності, зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів.

Всупереч наведеному, таких дій ОСОБА_1 не здійснив і визначеного ПК України порядку не дотримався.

У зв`язку з цим, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем єдиного податку на суму 224700 грн, виходячи з розрахунку 15% від суми задекларованого в 2019 році доходу 1489000 грн.

Поряд з цим, суд зауважує, що в силу вимог п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

Натомість дохід в загальній сумі 1489000 грн, який оподатковано відповідачем ставкою 15%, отримано ОСОБА_1 як від реалізації пиломатеріалів (тобто від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку), так і від переробки (порізці) пиломатеріалів (що відповідає визначеним позивачем видами діяльності).

Так, в акті перевірки зафіксовано, що ОСОБА_1 в спірний період реалізував ТОВ «Сервіс Україна» і Північне МУВГ пиломатеріали обрізні згідно з накладними №13/05/19 від 13.05.2019 на суму 114040 грн, №07/06/19 від 07.06.2019 на суму 104169,91 грн, №18/06/19 від 18.06.2019 на суму 100720 грн, №24/06/19 від 24.06.2019 на суму 101860 грн, №16/07/19 від 16.07.2019 на суму 107620 грн, №25/07/19 від 25.07.2019 на суму 90720 грн, №27/09/2019 від 27.09.2019 на суму 89880 грн, №18/09/19 від 18.09.2019 на суму 89400 грн, №06/09/19 від 06.09.2019 на суму 94950 грн, №13/09/19 від 13.09.2019 на суму 92670 грн, №16/08/19 від 16.08.2019 на суму 94110 грн, №12/08/19 від 12.08.2019 на суму 98910 грн, №02/09/19 від 02.09.2019 на суму 99630 грн, №03/10/19 від 03.10.2019 на суму 91740 грн, №29 від 24.09.2019 на суму 9300 грн, тобто на загальну суму 1379719,91 грн.

Жодних доказів отримання позивачем доходу на загальну суму 109280,09 грн (1489000 грн 1379719,91 грн) від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, матеріали справи не містять і відповідачем не надано, а тому нарахування податковим органом грошового зобов`язання з єдиного податку за 2019 рік на весь дохід в сумі 1489000 грн із застосування ставки у розмірі 15% є неправомірним.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.299.11 ст.299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 15.10.2024 у справі № 480/2926/20.

Іншими словами, у разі виявлення контролюючим органом під час проведення перевірки, зокрема, здійснення платником єдиного податку видів діяльності, не зазначених у реєстрі, ним приймається рішення про анулювання реєстрації такого платника єдиного податку з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 виключено з Реєстру платників єдиного податку. Однак датою такого виключення і відповідно рішення про анулювання реєстрації є 30.11.2019.

Тобто, анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку відбулося у зв`язку з припиненням ним 30.10.2019 підприємницької діяльності, а не з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, за результатами проведеної в період з 21.10.2021 по 26.10.2021 перевірки .

Натомість п.299.11 ст.299 ПК України встановлено обов`язок контролюючого органу прийняти рішення про анулювання реєстрації ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 01.07.2019 (тобто першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, враховуючи, що перша реалізація позивачем пиломатеріалів відбулася в травні 2019 року). Відповідно, внаслідок анулювання реєстрації платника єдиного податку та втратою особою такого статусу, податковий орган нараховує податки і збори, недоплачені у зв`язку з допущеними порушеннями.

Жодних доказів прийняття на виконання вказаних вимог рішення про анулювання ОСОБА_1 платником єдиного податку відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

Отже, у період, за який проводилася податковим органом перевірка позивача, у нього була дійсною реєстрація платника єдиного податку 2 групи, а отже і наявним право на застосування спрощеної системи оподаткування 2 групи за цей період.

При цьому, суд враховує, що відповідно до абз.2 п.299.11 ст.299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Тобто, абз.2 п.299.11. ст.299 ПК України на відміну від абз.1 п.299.1 ст.299 ПК України прямо передбачає можливість донарахування для платника, який порушив вимоги щодо перебування на спрощеній системі, того податку, від якого він був звільнений як платник єдиного податку, та не передбачає обов`язку для контролюючого органу щодо прийняття попередньо рішення про анулювання реєстрації як платника єдиного податку.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постановах від 26.01.2022 у справі №560/323/20, від 27.04.2023 у справі №580/2475/19, від 20.07.2023 у справі №300/1673/19.

Оскільки позивач є платником єдиного податку 2 групи, а не 4 групи, то положення абз.2 п.299.11. ст.299 ПК України, яким передбачено право контролюючого органу донараховувати податки і збори, а також штрафні санкції без прийняття попередньо рішення про анулювання реєстрації платника податку, до позивача не застосовуються.

З огляду на наведене, суд вважає, що ГУ ДПС у Рівненській області, приймаючи 26.11.2021 податкове повідомлення-рішення №12152/17000708, згідно з яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб за 2019 рік на 280875 грн, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Судом також встановлено, що 21.12.2021 ГУ ДПС у Рівненській області виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу №0-1702 про сплату податкового боргу у розмірі 283300,75 грн., а саме: з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 281600,75 грн (податкове зобов`язання в сумі 224696,40 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 56175 грн, пеня в сумі 729,35 грн) та за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1700 грн.

За правилами, визначеними ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, за змістом податкової вимоги №0-1702 від 21.12.2021, остання виставлена контролюючим органом ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він станом на 20.12.2021 має податковий борг у розмірі 283300,75 грн., який складається, зокрема з боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 281600,75 грн.

Разом з тим, зважаючи на те, що контролюючим органом в ході розгляду даної справи не доведено правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 280875 грн, то дії податкового органу щодо включення цієї суми до податкового боргу, на яку виставлена податкова вимога №0-1702 від 21.12.2021, не відповідають вимогам чинного законодавства, а вимога в цій частині не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню.

Разом з тим, щодо висновків податкового органу про порушення позивачем вимог п.63.3 ст.63 ПК України та п. 8.2, 8.4, 8.5 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, суд зазначає таке.

Відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (далі - Порядок №1588).

За змістом п.8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Відповідно до п.8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно з п.8.5 Порядку №1588 у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.

Таким чином, повідомлення за формою №20-ОПП є складовою облікових даних платника податків, оскільки стосується об`єктів оподаткування та/або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, щодо яких здійснюється податковий контроль.

При цьому, платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 15.05.2023 у справі №520/5732/202, від 04.04.2023 у справі №120/15979/21-а.

Крім того, у постановах Верховного Суду 01.03.2023 у справі №200/3904/21 та від 20.05.2021 у справі №560/3008/19, Касаційний адміністративний суд дійшов висновку, що повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

В силу вимог п.117.1 ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

В акті перевірки зафіксовано, позивачем у позові підтверджено, що в цілях здійснення ним підприємницької діяльності використовував будівлю пилорами та піднавіс, що знаходяться за адресою: с.Каноничі, вул.Калініна, 116б. Поряд з цим, повідомлення за формою 20-ОПП про вказаний об`єкт оподаткування позивачем до контролюючого органу не було подано ні на початок здійснення підприємницької діяльності, ні на момент її припинення. Будь-яких спростувань, пояснень щодо причин такого неподання позивачем суду не повідомлено та доказів на їх обґрунтування не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог 63.3 ст.63 ПК України та п.8.2, 8.48.5 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, є обґрунтованими, застосування до позивача штрафних санкцій у загальному розмірі 680 грн правомірними, а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення №12150/17000708 від 26.11.2021 відсутні, у зв`язку з чим позову в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №12151/17000708, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020 грн за порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1, 44.3 ст.44, п.176.1, п.177.10 ст.177, ст.296 ПК України, суд зазначає таке.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами п.44.3 мт.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України.

У відповідності до положень п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані, зокрема: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку; подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючи документи щодо походження товару.

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 (який був чинним на час здійснення позивачем підприємницької діяльності, далі - Порядок № 481).

Пунктом 1 Порядку № 481 визначено, що відповідно до п.177.10 ст.177 та п.178.6 ст. 178 розділу ІV ПК України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 481 записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Пунктом 6 зазначеного Порядку №481 визначено порядок внесення відомостей до Книги обліку доходів та витрат. У графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт виконаних робіт (наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно з пунктом 296.1 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Відповідно до пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Так, за правилами п.1 Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 19.06.2015 №579, відповідно до пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 глави 1 розділу XIV ПК України фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість (далі - платник податку), ведуть книгу обліку доходів (далі - Книга), у якій щоденно за підсумками робочого дня відображають отримані доходи.

Відповідно до п.6 Порядку платник податку заносить до Книги відомості в такому порядку: 1) у графі 1 зазначається дата запису; 2) у графах 2-6 щоденно відображається дохід від провадження господарської діяльності, що оподатковується за ставками, встановленими відповідно до пункту 293.2 та підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу, із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (окремо в готівковій та безготівковій), матеріальній або нематеріальній формі; 3) у графі 2 зазначається отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги; 4) у графі 3 вказується сума повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати; 5) у графі 4 зазначається скоригована сума доходу за продані товари, виконані роботи, надані послуги на суму повернутих коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги та/або передплати та розраховується як різниця граф 2 і 3; 6) у графі 5 вказується вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); 7) у графі 6 відображається загальна сума доходу як сума граф 4 і 5; 8) у графах 7 і 8 відображаються відповідно вид та сума доходу, що оподатковується за ставкою 15 % відповідно до підпунктів 1-5 пункту 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу.

В силу положень п.7 Порядку книга зберігається у платника податку протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис.

Згідно з п.296.2 ст.296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в період з 14.02.2019 по 28.02.2019 ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, в період з 01.03.2019 по 31.10.2019 - на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи та згідно з податковою декларацією платника єдиного податку за 2019 рік дохід позивача від здійснення ним господарської діяльності становить 1498000 грн.

Отже, в період з 14.02.2019 по 28.02.2019 позивач повинен був вести книгу обліку доходів і витрат, а за період з 01.03.2019 по 31.10.2019 книгу обліку доходів.

Поряд з цим, актом перевірки констатовано, позивачем не спростовано, що «для перевірки надана книга обліку доходів, хоча жодного запису платником податків в ній не зроблено». Щодо книги обліку доходів і витрат, то така до перевірки позивачем взагалі не була надана, що підтверджується описом документів, поданих для перевірки.

При цьому, позовна заява не містить жодних заперечень та зауважень з цього приводу.

Ні під час проведення перевірки, ні в ході розгляду даної справи позивач не надав доказів дотримання ним обов`язку ведення доходів і витрат на підставі первинних документів упродовж здійснення ним підприємницької діяльності у 2019 році, тобто позивачем не забезпечено належне ведення книги обліку доходів у відповідності до вимог законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податковий орган, застосувавши до позивача штрафні санкції згідно з податковим повідомленням-рішенням №12151/17000708 від 26.11.2021 у розмірі 1020 грн, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже вказане податкове повідомлення-рішення є правомірним і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача частково вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, частково знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, позов підлягає до задоволення частково.

Враховуючи ч.3 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №12152/17000708 від 26.11.2021.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області №0-1702 від 21.12.2021 в частині визначення податкового боргу у розмірі 280875 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області у розмірі 5617,45 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 січня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Н.С. Гудима