Справа № 183/12417/24
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/183/97/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- визнання протиправною та скасування Постанови № 885 від 06 вересня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, підписаної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , та закриття справи про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

02 грудня 2024 року до суду надійшов цей адміністративний позов.

В обґрунтування позову позивач указує, що влітку цього року він був зарахований на навчання у ТОВ Фаховий передвищий коледж «Оптіма», що підтверджується довідкою ЄДЕБО. Місце здійснення освітньої діяльності знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором № 01 про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 12 липня 2024 року. Тому тимчасово позивач проживає у м. Києві у зв`язку із навчанням.

18 серпня 2024 року позивачем направлено лист Укрпоштою трек-номер відправлення 017 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки. Лист отримано представником ІНФОРМАЦІЯ_1 22 серпня 2024 року. Жодної відповіді від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на його адресу не надходило і станом на день звернення з позовом відстрочка оформлена позивачем на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» через мобільний застосунок «Резерв+». 19 листопада позивач отримав повідомлення від ПриватБанку про арешт із зазначенням можливих причин арешту через сповіщення у з застосунку «Приват24». Після чого, з мобільного застосунку «Дія» він дізнався про відкрите Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження № 76328293. Згідно з даними наявними у Автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.miniust.gov.Ua/#/search-debtors), виконавче провадження відкрито на підставі Постанови № 885 від 06 вересня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення, складеною Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 . У вищевказаній постанові зазначається, що 02 вересня 2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Проте, за твердженням позивача, вказане не відповідає дійсності, оскільки 02 вересня 2024 року позивач знаходився у місті Києві. Позивач вказує, що в дату, вказану у постанові він, приблизно о 08 години ранку, допоміг знайомій ОСОБА_4 підвезти її дитину до школи, Ліцей № 143 Оболонського району м. Києва, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , на лінійку, що підтверджується фотографією, зробленою в той день. Разом з ОСОБА_4 він завів її дитину до класу. Після школи перебування позивача у м. Києві підтверджується виписками наданими з банку та свідками за місцем, де позивач у той час перебував: о 10:48 заправляв авто Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_1 на заправці KLO за адресою АДРЕСА_4 ; о 15:51 заправляв авто Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_1 на заправці БРСМ за адресою АДРЕСА_5 ; о 16:27 перебував у магазині Ашан за адресою АДРЕСА_6 ; о 17:40 прийшов у спортивний зал ATLONICA, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 на тренування з боксу, що підтверджується електронним чеком; о 21:32 знімав гроші з банкомату Приватбанку за адресою АДРЕСА_8 .

Позивач зазначає, що у Постанові № 885 від 06 вересня 2024 року вказано, що справа про адміністративне правопорушення розглядалася начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 06 вересня 2024 року о 10:00 без прибуття позивача на розгляд справи з урахуванням документального підтвердження факту своєчасного сповіщення позивача про місце та час розгляду. Позивач зазначає, що жодної повістки чи інформування про час та місце розгляду його справи про адміністративне правопорушення він не отримував. Не повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи позбавило його процесуальних прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, а саме: знайомитись з матеріалами справи, надавати пояснення щодо обставин справи, надавати докази та користуватися юридичною допомогою адвоката. Також, як зазначається у супровідному листі до оскаржуваної Постанови 06 вересня 2024 року Постанова була запропонована до отримання позивачеві безпосередньо, від чого він відмовився. Після чого вказана Постанова зачитана позивачеві вголос. Проте позивач наголошує, що 06 вересня 2024 року він знаходився у м. Києві, про що вказано вище.

Крім того, позивач указує, що у Постанові № 885 від 06 вересня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення зазначається, що ним порушено терміни проходження чергової ВЛК, не вжито заходів зі своєчасної заміни військово-облікового документа та оновлення військово-облікових даних та не вжито заходів зі своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, дані оновлені ним вчасно, а саме 15 липня 2024 року, через мобільний застосунок «Резерв+», що підтверджується витягом наданим із застосунку.

Також, у позові позивач просить поновити строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом, в обґрунтування чого вказує, що постанова № 885 від 06 вересня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення не була і не могла бути зачитана йому вголос і позивач взагалі не знав про її існування, що позбавило його права її своєчасного оскарження. Позивач вважає, що не взяття до уваги викладених ним обставин у заяві може призвести до порушення принципів правової визначеності, доступу до правосуддя та нести надмірний тягар для нього. Тому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Постановленою суддею ухвалою від 06 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Недоліки позовної заяви усунуті позивачем 11 грудня 2024 року.

Постановленою суддею ухвалою від 06 січня 2025 року, після закінчення відпустки головуючого судді, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву.

05 грудня 2024 року адміністративний позов разом із додатками доставлений до електронного кабінету відповідача, уточнена позовна заява доставлена до електронного кабінету відповідача 21 грудня 2024 року, а ухвала про відкриття провадження у справі 07 січня 2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставки електронних документів. Також 08 січня 2025 року передано до журналу обліку врученої кореспонденції копію адміністративного позову разом із доданими до нього документами для особистого вручення відповідачеві. Однак відомості про вручення відповідачеві документів відсутні. Станом на дату розгляду справи будь-яких клопотань чи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд висновує таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Судом установлено, що 06 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесена постанова № 885 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1 700,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 885 від 06 вересня 2024 року вбачається, що 02 вересня 2024 року по прибуттю військовозобов`язаного громадянина Україна ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що всупереч положенням абз. 3 п.п. 3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року та п.п. 4 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року порушив терміни проходження чергової ВЛК; також всупереч положенням п. 23 Постанови КМУ № 1487 «про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30 грудня 2022 року та п.п. 8 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року у передбачений законодавством семиденний термін, від дати легітимності змін персональних даних, не вжив заходи зі своєчасної заміни військово-облікового документа та оновлення військово-облікових даних, а також у порушення вимог п.п. 10 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року не вжив заходи з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку, та і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 6 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами внесеними Указами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року) та Указ Президента України «Про мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами внесеними Указами № 342/2022 від 17 травня 2022 року, № 574/2022 від 12 серпня 2022 року, № 758/2022 від 07 листопада 2022 року, № 59/2023 від 06 лютого 2023 року), чим вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, впродовж перебігу оголошення особливого періоду (Лист Верховного Суду України від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18) /а.с.52-53/.

В супровідному листі про направлення вищевказаної постанови для виконання від 11 жовтня 2024 року № 220/5507 зазначено, що постанова була запропонована до отримання безпосередньо правопорушнику 06 вересня 2024 року, але останній відмовився як від її отримання, так і від мотивування такої відмови. Постанова була зачитана вголос правопорушнику з попередженням останнього про правові наслідки її невиконання /а.с.51/.

Постановою головного державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степаняна А. Ю. від 22 жовтня 2024 року відрито виконавче провадження № 76328293 з виконання постанови № 885 від 06 вересня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.50/.

Також судом досліджено надані позивачем копії документів у виді: Договору № 01 про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 12 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фаховий передвищий коледж «Оптіма» та ОСОБА_1 /а.с.43-45/, довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти відносно ОСОБА_1 , з якої встановлено перебування позивача на денному навчанні з 01 вересня 2024 року в ТОВ «Фаховий передвищий коледж «Оптіма» /а.с.8/, заяви ОСОБА_1 на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 (Магдалинівка) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації /а.с.7/; доказів направлення вказаної заяви на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.9/, кольорового фотозображення, на якому зображено троє осіб /а.с.14/, роздруківок квитанцій /а.с.15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24/, витягу з додатку «Резерв+» відносно ОСОБА_1 /а.с.25/.

Вирішуючи вимоги позову, суд висновує таке.

Щодо строків звернення до суду.

Позивач у позові просив поновити йому строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом, обґрунтовуючи клопотанням тим, що жодної повістки про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення він не отримував. Про наявність такої постанови позивач не знав, що позбавило його права на своєчасне її оскарження.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з цим позовом слід поновити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд ураховує таке.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року змінено ст. 210 КУпАП, якою визначалася відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року викладено ст. 210 КУпАП в новій редакції.

Так, частиною 1 вказаної статті визначено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210 КУпАП).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210 КУпАП).

Указаний Закон набув чинності 19 травня 2024 року.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено з 24 лютого 2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 02 вересня 2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11 квітня 2024 року, який набув чинності 18 травня 2024 року.

Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487).

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Згідно з пп. 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Пунктом постанови КМУ від 31 грудня 2022 року № 1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Як установлено вище, 06 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесена постанова № 885 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1 700,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 885 від 06 вересня 2024 року вбачається, що 02 вересня 2024 року по прибуттю військовозобов`язаного громадянина Україна ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що всупереч положенням абз. 3 п.п. 3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14 серпня 2008 року та п.п. 4 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року порушив терміни проходження чергової ВЛК; також всупереч положенням п. 23 Постанови КМУ № 1487 «про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30 грудня 2022 року та п.п. 8 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року у передбачений законодавством семиденний термін, від дати легітимності змін персональних даних, не вжив заходи зі своєчасної заміни військово-облікового документа та оновлення військово-облікових даних, а також у порушення вимог п.п. 10 п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року не вжив заходи з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку, та і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 6 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами внесеними Указами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року) та Указ Президента України «Про мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами внесеними Указами № 342/2022 від 17 травня 2022 року, № 574/2022 від 12 серпня 2022 року, № 758/2022 від 07 листопада 2022 року, № 59/2023 від 06 лютого 2023 року), чим вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, впродовж перебігу оголошення особливого періоду (Лист Верховного Суду України від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18).

Суд звертає увагу на те, що позивача ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові від 06 вересня 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Так, частиною 2 ст. 210 КУпАП (в редакції, чинній на теперішній час) передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яка тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час, частиною 2 статті 210 КУпАП в редакції, що діяла до 09 травня 2024 року, була передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, судом установлено, що до позивача ОСОБА_1 застосовано відповідальність за повторне вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП (в редакції чинній до 09 травня 2024 року), за яке передбачено штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 850,00 грн до 1700,00 грн, однак норма вказаної статті станом на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності втратила чинність.

В той же час, докази того, що позивач раніше піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 210 КУпАП, що є обов`язковою умовою для застосування стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП у матеріалах справи відсутні, а отже за відсутності доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, у суду є всі підстави вважати, що відносно позивача відповідачем застосовано невірну санкцію статті.

Крім того суд зауважує, що відповідно до примітки ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, Реєстр «Оберіг», у якому зберігаються дані про військовозобов`язаних, автоматично отримує інформацію з інших державних реєстрів, таких як: реєстр актів громадянського стану; податковий реєстр; пенсійний фонд; Державна міграційна служба; прикордонна служба; судова влада тощо. Таким чином, якщо актуальні дані вже є у цих реєстрах, вони автоматично передаються до реєстру «Оберіг» та формується військовий обліковий запис особи.

При цьому, співробітники ТЦК повинні надати докази того, що в державних реєстрах відсутня актуальна інформація про адресу або контактні дані особи, що і стало підставою для накладення штрафу. В той же час, оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про те, що позивач отримував виклик до ТЦК та СП, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів та не з`явився до будь-якого із указаних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах, чим порушив би вимоги п. 1 Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.

Матеріали справи також не містять належних доказів, що позивач змінював персональні дані, що потребували заміні військово-облікового документу, не проводив звіряння персональних даних.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд висновує, що стороною відповідача, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не наведено достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення та не виконано обов`язку щодо доведення обґрунтованості притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Оцінюючи надані позивачем квитанції, суд висновує що вказані докази вказують на здійснення платіжних операцій в місті Київ у період з 02 вересня 2024 року до 06 вересня 2024 року певною особою, однак самі по собі не є доказами, що підтверджують здійснення таких операцій саме позивачем та перебування його у місті Києві у вказані дати, не виключають можливості передачі платіжних інструментів іншій особі. Також не є належним доказом долучене позивачем до позову кольорове фотозображення, оскільки з такого не можливо встановити, де, коли саме та при яких обставинах воно зроблене, хто саме на ньому зображений. Посилання позивача на те, що його місцезнаходження в період, на який підпадало винесення оскаржуваної постанови можуть підтвердити свідки суд відхиляє, оскільки таке посилання не підтверджене доказами, а клопотання про виклик та допит таких свідків позивачем не заявлено.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, із урахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення вказаних приписів, суд приходить висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, положенням п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП передбачено, що в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку з вищенаведеним, суд висновує, що позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 885 від 06 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Щодо вимоги позивача про визнання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 протиправною, суд вважає, що з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 885 від 06 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складене та підписане 20 січня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ; проживає за адресою: АДРЕСА_10 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_9 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_11 .

Суддя Д. О. Парфьонов