Справа № 400/5060/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. № 400/5060/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18002
провизнання неправомірним та скасування рішення від 05.04.2024 №32 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 2) про:

- визнання неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 05.04.2024 року №32 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2024 року про призначення пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши наявний трудовий стаж в обсязі 21 рік 6 місяців 8 днів за даними електронної пенсійної справи, копіями трудової книжки та військового квитка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 23.08.2022 року №7126- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. По досягненні 63 річного віку позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 05.04.2024 року №32 йому було відмовлено у призначенні пенсії, спираючись на відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає таке рішення органу пенсійного фонду протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 30.05.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №400/5060/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.06.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що 27.03.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 05.04.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №32 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період проходження позивачем строкової військової служби з 30.10.1979 року по 24.11.1981 року згідно з довідкою від 31.03.2021 року № 91, оскільки довідка видана на підставі військового квитка НОМЕР_1 , а військовий квиток не надано. Зазначив, що до заяви про призначення пенсії позивачем не надано трудову книжку. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 09 років 07 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

18.06.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що 27.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. 05.04.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №32 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23.08.2022 року №7126- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

27.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення від 05.04.2024 року №32 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Врахований страховий стаж ОСОБА_1 склав 09 років 07 місяців 16 днів. До страхового стажу не зараховано період проходження позивачем строкової військової служби з 30.10.1979 року по 24.11.1981 року згідно з довідкою від 31.03.2021 року № 91, оскільки довідка видана на підставі військового квитка НОМЕР_1 , а військовий квиток не надано. До заяви про призначення пенсії позивачем не надано трудову книжку.

Не погодившись з рішенням від 05.04.2024 року №32, позивач оскаржив його в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас, за змістом частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою та другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 цього Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 17, 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Отже, за відсутності трудової книжки наявний стаж роботи може підтверджуватись іншими документами, які містять відомості про періоди роботи. При цьому при відсутності інших документів стаж роботи може бути установлено на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу.

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23.08.2022 року №7126- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На момент початку збройної агресії російської федерації проти України позивач проживав у с. Чернянка Каховського району Херсонської області, про що свідчить копія його паспорта серії НОМЕР_2 .

Суд зауважує, що з початку повномасштабного вторгнення військ рф с. Чернянка Каховського району Херсонської області перебуває під окупацією, що підтверджується Наказом Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

До заяви про призначення пенсії за вислугу років позивач долучав копію трудової книжки № НОМЕР_3 від 31.01.1983 року, копію військового квитка НОМЕР_4 та просив пенсійний орган врахувати інформацію, що міститься у них, позаяк вимушено виїжджав з окупованої території та не мав змоги, зокрема, забрати оригінал трудової книжки та військового квитка.

З матеріалів справи слідує, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідач зарахував відповідно до Форми РС до страхового стажу заявника періоди: 01.01.1998-30.06.1998; 01.09.1998-30.04.1999; 01.10.1999-30.04.2000; 01.07.2000-31.07.2000; 01.11.2000-28.02.2001; 10.07.2005-21.02.2006; 23.02.2006-30.09.2007; 01.01.2008-31.12.2008; 24.06.2009-19.09.2009; 01.11.2018-31.12.2019; 01.01.2020-31.12.2021; 05.12.2022-31.12.2023 за даними Реєстру застрахованих осіб.

Загальний страховий стаж позивача, розрахований відповідачем, становить 09 років 07 місяців 16 днів.

Проте пенсійний орган не зарахував до страхового стажу періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою № НОМЕР_3 від 31.01.1983 року, так як долучено скановану копію зазначеного документу.

З такими діями ГУ ПФУ в Миколаївській області суд не погоджується з таких підстав.

Так, із наданої позивачем копії трудової книжки № НОМЕР_3 від 31.01.1983 року на ім`я ОСОБА_1 слідує наступне:

- 28.11.1981 прийнятий членом колгоспу "Більшовик" ;

- 31.08.1982 звільнений з членів колгоспу "Більшовик";

- 21.03.1983 прийнятий на посаду шофера Каховського радянського господарського технікуму;

- 03.11.1983 переведений на посаду слюсаря ремонтної майстерні;

- 10.12.1983 звільнений за власним бажанням;

- 20.02.1984 прийнятий в члени ордену Леніна колгоспу "Грузія" - головою колгоспу;

- 22.09.1984 звільнений з членів ордену Леніна колгоспу "Грузія";

- 19.10.1984 прийнятий на посаду водія Відкормрадгосп "Авангард";

- 23.10.1986 переведений на посаду слюсаря в автогараж;

- 30.10.1992 переведений на посаду скортаря;

- 17.12.1993 переведений на посаду слюсаря в автогараж;

- 01.08.1994 переведений на посаду водія;

- 23.10.1995 переведений на посаду слюсаря;

- 10.06.1996 звільнений у відповідності ст. 40 КЗпП;

- 20.06.1996 прийнятий на посаду машиніста насосної станції Каховського районного виробничо-експлуатаційного об`єднання;

- 19.03.1997 звільнений за згодою сторін;

- 08.10.1998 прийнятий на посаду котельника в СБК "Авангард";

- 02.05.2001 звільнений з посади котельника;

- 15.04.2004 прийнятий на посаду експедитора ПО "Крим";

- 20.04.2004 звільнений за згодою сторін.

Згідно довідки Каховського державного агротехнічного коледжу від 29.03.2021 року №1-30 вбачається, що позивач працював в Каховському радгоспі - технікумі з 21.03.1983 по 10.12.1983.

Згідно архівної довідки виконавчого комітету Таврійської міської ради Херсонської області від 31.03.2021 року позивач з жовтня 1984 року значиться в Радгоспі КСП "Авангард". Згідно наказу директора радгоспу "Авангард" по особовому складу №64 від 01 вересня 1992 року ОСОБА_1 слюсар переведений в будівельну бригаду робітником з 01 вересня 1992 року. Згідно наказу директора радгоспу "Авангард" по особовому складу №76 від 30 жовтня 1992 року ОСОБА_1 робітник будівельної бригади переведений скотарем в тваринництво з 30 жовтня 1992 року. Згідно наказу директора радгоспу "Авангард" по особовому складу №53-к від 17 грудня 1993 року ОСОБА_1 скотар тваринництва переведений слюсарем по обслуговуванню автотранспорту з 17 грудня 1993 року. Згідно наказу директора радгоспу "Авангард" по особовому складу №29 від 01 серпня 1994 року ОСОБА_1 слюсар переведений підмінним водієм з 03 серпня 1994 року. Згідно розпорядження директора КСП "Авангард" по особовому складу №27-к від 16.10.1995 року ОСОБА_1 водій переведений слюсарем в ремонтну майстерню з 23 жовтня 1995 року. Згідно протоколу правління КСП "Авангард" №6 від 29 червня 1996 року ОСОБА_1 звільнений згідно п.7 статті 40 КЗпП України. У документах архівного фонду СБК "Авангард" згідно розпорядження директора по особовому складу №27 від 05 жовтня 1998 року ОСОБА_1 прийнятий тимчасово на період опалювального періоду кочегаром з 08 жовтня 1998 року. Згідно розпорядження директора СБК "Авангард" по особовому складу №16 від 03 травня 2000 року ОСОБА_1 звільнений в зв`язку з закінченням опалювального періоду з 03 травня 2000 року. У документах архівного фонду СБК "Авангард" згідно розпорядження директора по особовому складу №38 від 20 листопада 2000 року ОСОБА_1 прийнятий тимчасово на період опалювального періоду кочегаром з 28 листопада 2000 року.

Окрім того в матеріалах справи міститься архівна довідка виконавчого комітету Таврійської міської ради Херсонської області від 31.03.2021 року №02-18/68, згідно якої вбачається нарахування заробітної плати КСП "Авангард" ОСОБА_1 у 1985-1989 роках.

Також згідно копії військового квитка НОМЕР_4 позивач проходив строкову військову службу з 30.10.1979 року по 24.11.1981 року. Указане підтверджується також довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.03.2021 року № 91.

Проаналізувавши дані Реєстру застрахованих осіб (довідка форми ОК-5), який ведеться з 1998 року, слід дійти висновку про те, що інформація, що міститься в копії трудової книжки № НОМЕР_3 від 31.01.1983 року про роботу позивача на СБК "Авангард" за 1998-2000 роки, повністю співпадає з даними Реєстру.

Зазначена обставина підтверджує факт приналежності зазначеної книжки позивачу та дійсність інформації, що занесена до неї.

Суд зазначає, що хоча копія трудової книжки та копія військового квитка не є тим документом, на підставі якого пенсійний орган встановлює страховий стаж заявника, однак за існуючих обставин враховує, що в результаті збройної агресії рф оригінал трудової книжки втрачено, так як трудова книжка, за поясненнями позивача, залишилася на тимчасово окупованій території. Вказане підтверджується Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до якого с. Чернянка Каховського району Херсонської області належить до територіальних громад, які перераховані вказаним переліком.

Таким чином, позивач втратив трудову книжку № НОМЕР_3 від 31.01.1983 року та військовий квиток НОМЕР_4 за обставин, які не залежали від нього, а втрата трудової книжки не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на пенсію за наявності у нього необхідного страхового стажу.

Суд також враховує, що з огляду на факт переміщення позивача зі свого постійного місця проживання, яке на даний час знаходиться в окупації, він не може підтвердити свій стаж роботи показаннями двох свідків.

Органи Пенсійного фонду можуть надавати допомогу у пошуку та зборі необхідних документів. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.

Матеріали справи не містять доказів, наданих відповідачами, які б свідчили про те, що у зв`язку із тим, що поданих позивачем документів для призначення пенсії, що підтверджують страховий стаж було не достатньо, пенсійний орган самостійно витребував документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проводив перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин щодо наявності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Суд зауважує, що позивач перебуває в такому становищі, коли для підтвердження свого права на належне пенсійне забезпечення надати оригінал трудової книжки фізично немає можливості.

Разом з тим, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено відсутність доказів, що відповідачем вчинялись дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у цьому випадку є визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 05.04.2024 року №32 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.03.2024 року, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням того, що рішення про відмову в призначенні пенсії, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, винесено ГУ ПФУ в Миколаївській області, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме з ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18002, ідентифікаційний код 21366538) про визнання неправомірним та скасування рішення від 05.04.2024 №32 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 05.04.2024 року №32 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.03.2024 року, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко