Справа № 240/9429/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/9429/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку та виплаті йому пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в особі Голови управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку у відсотках від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідок Житомирської обласної прокуратури від 12 лютого 2024 року №21-53 вих-24 та № 21-55 вих-24, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат, з 14 березня 2024 року.

Заявлені позовні вимоги позивач аргументує тим, що з 21.02.2017 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пояснює, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсійного забезпечення із урахуванням трудової діяльності в органах прокуратури, однак отримав відмову у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру". При цьому відповідач роз`яснив, що призначені працівникам прокуратури пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення прав на перерахунок. З твердженнями відповідача позивач не погоджується та вважає такі помилковим, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 22.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

20.06.2024 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Наголошує, що призначені працівникам прокуратури пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Однак, за матеріалами пенсійної справи позивачу з 21.02.2017 призначено пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому враховуючі норми чинного законодавства, права на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" позивач не має.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку та виплаті його пенсії протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 21.02.2017 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Як свідчать відомості відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.04.1976, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач у період із 01.08.1983 по 19.07.1993 працював на різних посадах в прокуратурі Житомирської області.

Наказом №121 від 19.07.1993 позивач звільнений з посади прокурора слідчого управління прокуратури Житомирської області за власним бажанням.

19.02.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до довідки №21-56 ВИХ-24 від 12.02.2024 про грошове забезпечення за посадою прокурора відділу обласної прокуратури станом на 01.01.2022.

За результатами розгляду поданої заяви, листом відповідача №7432-5077/Б-02/8-0600/24 від 14.03.2024 позивачу роз`яснено порядок обрахунку пенсії, яка призначена відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Додатково повідомлено про обчислення його пенсії за положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відсутність прав на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

З отриманою відмовою позивач не погоджується та вважає доводи відповідача помилковими, що спровокувало його звернення до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносин, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 01.10.2012 по 30.09.2013 - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 01.10.2013 по 30.09.2014 - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 01.10.2014 по 30.09.2015 - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 01.10.2015 по 30.09.2016 - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; з 01.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; з 01.10.2018 по 30.09.2018 - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 01.10.2018 по 30.09.2019 - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 01.10.2019 по 30.09. 2020 - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 01.10.2020 і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VII).

Пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень цього Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05.11.1991, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 цього закону.

Положення ч.1 ст. 50-1 Закону №1789-XII, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури втратили чинність з дня набрання чинності Законом №1697-VII від 14.10.2014, а саме з 15.07.2015.

Статтею 86 Закону №1697-VII врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, які і були чинними на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 01.10.2016 по 30.09.2017 мали стаж роботи не менше 23 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років, лише виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Станом на 21.02.2017 позивач відпрацював в органах прокуратури більше 9 років, а тому на вказану дату у позивача не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі положень Закону №1789-ХІІ.

З 21.02.2017 позивачу призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону №1697-VII.

Враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, а саме: 15.04.2024 до спірних правовідносин необхідно застосовувати саме норми Закону №1697-VІІ, а не статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, як помилково вважає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.06.2020 по справі №265/2627/17, від 18.03.2020 по справі №310/7064/16-а та від 04.03.2021 по справі №452/208/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 86 Закону №1697-VII передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2020 і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Тобто станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років - не менше 25 років; б) стаж на посадах прокурорів - 15 років.

Відповідно до матеріалів справи, станом на день звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 19.02.2024 про перерахунок його пенсії на підставі довідки Житомирської обласної прокуратури №21-56 ВИХ-24 від 12.02.2024 про розмір заробітної плати станом на 01.01.2022, яка згідно з ст.81 Закону №1697-VII складається із посадового окладу 48 000 грн та надбавки за вислугу років у розмірах від 10 до 50% посадового окладу за наявності стажу роботи, його стажу роботи на посадах прокурора недостатньо, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.

З огляду на викладене інформація про розмір заробітної плати, яка викладена у листі Житомирської обласної прокуратури №21-56 ВИХ-24 від 12.02.2024, не може бути підставою для перерахунку пенсії позивачу. Пенсія позивачу із розрахунку заробітної плати за посадою прокурора відділу обласної прокуратури вставленої станом на 01.01.2022, не підлягає перерахунку.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачу правомірно відмовлено у перерахунку його пенсії із врахуванням збільшеної заробітної плати прокурорів встановленої станом на 01.01.2022, оскільки стаж позивача за вислугою років недостатній для призначення йому пенсії на підставі статті 86 Закону №1697-VII, а в період дії статті 50-1 Закону №1789-ХІІ позивач не набув права на призначення пенсії.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Щодо виплати пенсійного забезпечення без обмеження її граничними розмірами, суд вважає такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними вимогам щодо перерахунку пенсії позивача, право на який судом під час розгляду справи не встановлено.

Частиною 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З змістом ст.ст.73, 74, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання щодо відшкодування судових витрат, судом не розглядаються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир,10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 20 січня 2025 р.

20.01.25