Справа № 638/17503/24
Суддя: Цвіра Д. М.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Зубко А.В.,

представника позивача- Зубрич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з адміністративним позовом до начальника головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву мотивує тим, що Відповідачем складено стосовно Позивача оскаржувану постанову № 4 від 05.09.2024 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності, за ст.171-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 з зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною, тому просить скасувати останню, оскільки вважає що така винесена із порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно неналежного суб`єкта та порушеннями матеріальногот права, зокрема, виходом Відповідачем за межи питань, що стали причинами для проведення перевірки.

Також, Позивач зазначає, що Відповідачем при розгляді справи не було прийнято до уваги зауваження Відповідача, що обули викладені у Запереченні на акт та в Зауваженнях до Протоколу. Зазначені доводи Відповідачем було відхилено без їх дослідження та наведення будь-яких мотивів такого рішення, тобто фактично проігноровано.

Отже, Позивач вважає, що Постанова не містить жодних доказів, на основі яких посадова особа ГУ Держспоживслужби в Харківській області, у відповідності до ст.252 КУпАП повинна була встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності, винесену посадовою особою ГУ Держпродспоживслужби в Харківській обл., згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.171-1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.

15 жовтня 2024 року відповідачем- начальником головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумовим Д.С. подано відзив на позовну заяву, у якому у задовленні позову просив відмовити. Свою позицію обгрунтував тим, що на адресу Головного управління надійшло звернення адвоката

Янковського Станіслава Анатолійовича (далі - Янковський С.) від 08.07.2024 подане в інтересах ОСОБА_2 (далі" - ОСОБА_2 ) від 12.07.2024 Вх.№Я-568 з питань метрологічного нагляду, що здійснюється у сфері законодавчо регульованої метрології, за засобами вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації та знаходяться на персоніфікованому обліку в Харківській міській філії ТОВ «ГРМУ».

Наказом від 16 серпня 2024 року № 525, відповідно до вимог статті 7 Закону №877-V, Головним управлінням призначено позапланову перевірку Харківської міської філії ТОВ «ГРМУ».

На підставі вищезазначеного наказу видано направлення від 16 серпня 2024 року №206 та проведено позапланову перевірку з питань метрологічного нагляду щодо дотримання суб?єктом господарювання вимог законодавства у сфері законодавчо регульованої метрології за засобами вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації за результатами якої складено акт від 30 серпня 2024 року № 206.

Під час проведення позапланової перевірки (звернення адвоката Янковського С.А. від 08.07.2024, подане в інтересах громадянки ОСОБА_2 від 12.07.2024 Вх.№ Я-568) з питань метрологічного нагляду, що здійснюється у сфері законодавчо регульованої метрології, за засобами вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації та знаходяться на персоніфікованому обліку в Харківській міській філії ТОВ «ГРМУ» - встановлено порушення міжповірочного інтервалу комерційного вузла обліку (лічильника газу GALLUS G-4, зав. №400215584, а саме: повірка лічильника газу не проводилась з 1997 року (з моменту встановлення лічильника), що є порушенням вимог частини третьої статті 17 Закону №1314-VII.

Встановлений міжповірочний інтервал лічильників газу відповідно до пункту 41 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі

України від 13.10.2016 № 1747 - 1 раз на 2;8 роки (для лічильників газу та пристроїв перетворення об?єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) класу 1,0 установлено міжповірочний інтервал 2 року ; класу 1,5 - 8 років).

Однак, відповідно до пункту 1, пункту 2 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов?язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.

Наказом «Про покладання виконання обов?язків директора Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Ґазорозподільні мережі України» від 25 липня 2024 року № 305/кф покладено виконання обов?язків директора Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ОСОБА_1 , головного інженера Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», за його згодою.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 № 4 притягнуто ОСОБА_1 , як посадову особу (відповідно до наказу від 25 липня 2024 року № 305/кф), до адміністративної відповідальності у вигляді накладання штрафу в розмірі 170,00 гривень.

Отже, при винесені постанови від 5 вересня 2024 року № 4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності за статтею 171-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Головне управління діяло на підставі, в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення учасників справи та за наявності достатніх підстав, суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою № 4 від 05.09.2024 р., складеною начальником ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумовим Д.С., було визнано винним ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності, передбачене ст.171-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 170,00 грн.

З вказаної Постанови вбачається, що за результатами позапланової перевірки з метрологічного нагляду в діяльності Харківської міської філії ТОВ Газорозподільні мережі України (далі Філія) стосовно головного інженера Філії Шухата І.Д., головним спеціалістом відділу з ринкового та метрологічного нагляду Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області Мірошниченко І.В. складено протокол № 1 про адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності від 30.08.2024 р. про вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.171 1 КУпАП.

Згідно з протоколом, ОСОБА_1 допущено порушення вимог ч.3 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та п.39 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 374 (надалі Перелік), а саме недотримання міжповірочних інтервалів засобу вимірювальної техніки - побутового лічильника газу GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, Відповідачем було розглянуто справу та складено оскаржувану Постанову за відсутності Позивача.

Справу було розглянуто та оскаржувану Позивачем Постанову було складено 05.09.2024 року.

Фактично зазначену Постанову було надано Позивачу лише 10.09.2024 р., що підтверджується відповідною відміткою в оскаржуваній Постанові.

В порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП, Позивач не був сповіщений про час та місце розгляду справи та відповідно, не подавав Відповідачеві клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, Позивач був позбавлений можливості приймати участь у розгляді цієї справи, оскільки його було позбавлено можливості реалізувати передбачені КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням права на захист.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, за результатами позапланової перевірки з метрологічного нагляду в діяльності Харківської міської філії ТОВ Газорозподільні мережі України, головними спеціалістами відділу з ринкового та метрологічного нагляду Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Мірошниченко І.В., Єрмолою Д.А., Бойковим О.М., Красніковим Г.О., Калініченко Л.Д. 30.08.2024 року складено акт № 206.

Зазначена перевірка проводилась у зв`язку із розглядом звернення адвоката Янковського С.А. від 08.07.2024, поданого в інтересах споживача ОСОБА_2 .

Зокрема, підставами для звернення ОСОБА_3 були дії працівників Філії, якими 03.07.2024 року складено Акт про порушення стосовно споживача за адресою: м.Харків, пров. Усівський,7, а в подальшому за результатами експертизи встановлено факт несанкціонованого втручання у газовий лічильник GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584.

За змістом п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав.

Відповідно до абз.2 цієї статті Закону, під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Це положення Закону містить безпосереднє обмеження стосовно кола питань, що підлягають перевірці та покликане запобігти зловживанням, зокрема, у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

Разом з тим, фахівцями при здійсненні позапланового заходу державного нагляду (контролю) фактично перевірена діяльність Філії ГРМУ з іншого питання - своєчасності проведення періодичної повірки лічильника споживача, що не було підставою для звернення адвоката Янковського С. А. до органу державного нагляду (контролю).

При цьому, зауважень чи клопотань щодо своєчасності повірки лічильника ні споживач, ні його представник у своєму зверненні не зазначали.

Таким чином, суд вважає підтвердженими доводи Позивача про те, що під час позапланового заходу державного нагляду (контролю) Відповідач вийшов за межі питань, які зазначені у зверненні та стали підставами для проведення перевірки, що є грубим порушенням Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

Також, суд приймає до уваги ту обставину, що Філія ГРМУ є Оператором газорозподільної системи та діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Харкова та частини Харківської області, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 з урахуванням змін внесених постановою НКРЕКП від 28.07.2023 №1389, з 01.08.2023 року.

Таким чином, суд вважає підтвердженим довод Позивача про те, що можливість проведення Філією повірки лічильників в межах ліцензійної діяльності виникла лише з 01.08.2023 року, при тому, що проведення повірки лічильника за адресою споживача передбачено Філією у 2024 році.

У Протоколі також зазначено, що повірка побутового лічильника газу GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584 не проводилася з 1997 року, тобто з моменту його встановлення, що на думку Відповідача, є виною Філії як Оператора газорозподільної системи та, зокрема і виною Позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що під час проведення позапланової перевірки питання компетенції посадових осіб Філії ГРМУ не було з`ясоване, що мало наслідком помилку в суб`єкті та притягнення до відповідальності невиновної особи.

Суд приймає до уваги довод про те, що посадові обов`язки Позивача, як головного інженера Філії ГРМУ не входять питання організації роботи з повірки газових лічильників усіх типів, в тому числі побутових.

На час проведення зазначеної позапланової перевірки згідно з наказом Голови Правління ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 25.07.2024 р. № 305 кф, Позивач виконував обов`язки директора Філії з 19.08.2024 р. по 01.09.2024 р. та відповідав за діяльність Філії в цілому.

Проте, лічильник газу GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584 у зазначений період вже був визнаний непридатним відповідно до висновку експертизи, проведеної ще 09.07.2024 р. (несанкціоноване втручання в газовий лічильник).

За таких обставин, суд погоджується з доводом Позивача про те, що організувати у період виконання ним обов`язків директора Філії, роботу з проведення періодичної повірки побутового лічильника газу GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584 було неможливим.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Протокол складено на не уповноважену особу, та вина Позивача у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення відсутня.

За таких обставин, суд також вважає, що, вина Філії та її посадових осіб у не проведенні повірки побутового лічильника газу GALLUS-2000 G4 зав. № 400215584 з часу його встановлення, тобто з 1997 року, відсутня.

Як ризик настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності Відповідачем зазначено моральну та матеріальну шкоду, завдану споживачу.

Втім, таке твердження Відповідача є сумнівним, оскільки за використання споживачем лічильника, термін повірки якого минув, чинним законодавством не передбачено будь-якої фінансової відповідальності, окрім зміни режиму нарахування об`ємів газу у разі відмови в доступі до об`єкта побутового споживача представнику Оператора ГРМ для зняття лічильника газу на періодичну повірку.

Відповівдачем не надано суду жодних доказів наявності матеріальної шкоди, яка б була спричинена споживачеві, чи ризиків її заподіяння споживачу в результаті зазначених дій Оператора ГРМ.

Також, суд вважає, що складання Акту про правопорушення 03.07.2024 р., проведення демонтажу лічильника та його експертизи жодним чином не пов`язано з порушенням терміну періодичної повірки засобу вимірювальної техніки з 1997 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.171 1 КУпАП, - в діях Позивача відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 44 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки та зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно з частинами 2 та 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не зможе надати докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до вищезазначеного, при винесенні даної постанови Відповідач не дотримувався принципів обґрунтованості свого рішення та принципу презумпції невинуватості, у відповідності до цього дана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що Відповідач мав з`ясувати та об`єктивно оцінити всі обставини справи, однак таких дій ним здійснено не було, наслідком чого стало формальне винесення відносно Позивача необґрунтованої та протиправної Постанови про накладення адміністративного стягнення, що є грубим порушенням вимог, передбачених ст.245 КУпАП, про повноту, всебічність, об`єктивність та неупередженість з`ясування обставин кожної справи, вирішення їх в точній відповідності із законом.

Суд встановив, що Відповідач порушив завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення а саме: повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, оскільки безпідставно проігнорував пояснення Позивача та не прийняв їх до уваги під час прийняття рішення щодо винесення оскаржуваної Постанови.

У Постанові зокрема, не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення висловлених Позивачем доводів та заперечень.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить належних обґрунтувань щодо наявності правопорушення в діях Позивача, не містить опису обставин, за яких Відповідач дійшов до висновку про порушення позивачем певної норми КУпАП.

Таким чином, суд прийшов до висновку про порушення Відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченої ст.280 КУпАП.

Крім того, до Постанови про адміністративне правопорушення Відповідачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.171-1 КУпАП.

Наведене свідчить, не лише про формальний підхід працівників ГУ Держспоживслужби в Харківській області до розгляду справи про адміністративне правопорушення, але і про грубе порушення вимог ст.283 КУПАП України.

Також, суд надає оцінку тому факту, що складаючи оскаржувану постанову, Відповідач позбавив позивача права на правову допомогу, останньому не роз`яснено його прав та обов`язків, не з`ясовано інші обставини, що мають значення для розгляду справи, а саме взагалі в чому полягала неправомірність дій Позивача.

Порушення права скористатись правом на правову допомогу та не вжиття жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання такої допомоги, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, наведеного висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а від 18.02.2021 р.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.171-1 КУпАП.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дактарас проти Литви" від 24 листопада 2000 р. зазначено, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ.

Відповідно до п 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з частинами 2 та 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, на думку суду, в ході розгляду позову Відповідачами, на яких у даному випадку покладений обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій, у відповідності до ст. 77 КАС України, не доведено належними та допустимими засобами доказування факту покладення на Позивача обов`язків директора Харківської міської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Відповідачем не надано будь-яких достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної Постанови, а отже суд дійшов до висновку, що зазначена Постанова по справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення на Позивача не відповідає вимогам закону, не підтверджує скоєння Позивачем адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що Відповідачем не було доведено факт вчинення адміністративного правопорушення Позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 23, 30, ч. 2 ст. 122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч. 4 ст. 229, 241-246, 250, 268-269, 286, 294 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича, Головного Управління Держспоживслужби в Харківській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, - задовольнити.

Скасувати Постанову начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича № 4 від 05.09.2024 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 170 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері метрології та метрологічної діяльності, за статтею 171-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.171-1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держспоживслужби в Харківській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (), - суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумов Денис Сергійович (відома адреса: просп. Науки, 40, пов. 6, м. Харків),

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (адреса місцезнаходження: просп. Науки, буд. 40, пов. 6, м. Харків).

Повний текст рішення складено 16 січня 2025 року.

Суддя Д.М. Цвіра