Справа № 480/4976/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2025 року Справа № 480/4976/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду у м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській обалсті), і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.01.2020 по 30.09.2020, з 01.01.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 18.02.2022 у Товаристві з обмеженою відповідальністю Інженерні Будівні Технології та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.06.2023 у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком по списку №2 відповідно до Закону №114.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії за віком, до якої були долучені необхідні документи, зокрема, довідки про заробітну плату, видані ТОВ Інженерні Будівельні Технології. Проте, за результатами розгляду заяви, рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області йому було відмовлено у перерахунку пенсії.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №480/10009/23 визнати протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 27.06.2023 про відмову позивачу в перерахунку пенсії та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії.

На виконання вищезазначеного рішення суду, відповідач розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії за віком та рішенням рішення від 20.03.2024 №54 відмовив у перерахунку пенсії, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного законодавства від 13.03.1992. Зазначене рішення позивач вважає неправомірним та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав. На виконання вимог ухвали суду від 04.10.2024 представником відповідача надано лише документи, які були витребувані судом.

Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує з 06.08.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 53-53).

Дані обставини не є спірними, сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою від 22.06.2023 (а.с. 41 зворот. стор. - 45) про перерахунок пенсії з урахуванням даних довідок про заробітну плату за період з 2020 по 2022 роки, виданих ООО "Инженерные Строительные Технологии".

За результатами розгляду заяви позивача від 22.06.2023 ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення від 27.06.2023 (а.с. 49) про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Не погодившись із рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 27.06.2023 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №480/10009/23, яке набрало законної сили 22.04.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.06.2023 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2023 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні (https://reestr.court.gov.ua/Review/116770105).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №480/10009/23 ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянуло заяву позивача про перерахунок пенсії та рішенням від 20.03.2024 №54 відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

У спірному рішенні зазначено, що набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, та заробітна плата за цей період, враховуються лише для призначення пенсій. Для проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.42 Закону №1058 особам, які після призначення пенсії продовжували працювати за межами України, підстав немає. Крім того, з 01.01.2023 припинено участь України в Угоді і починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу набутого в республіках СРСР, а в подальшому незалежних держав, та врахування нарахованої заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів.

Проаналізувавши звернення від 22.06.2023 ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та довідки про заробітну плату від 18.02.2022 №9 №10, №11, №12, №13 та довідку про період роботи №103 (вихідний №21) від 18.02.2022, виданих ООО "Инженерные Строительные Технологии", підстави відсутні для перерахунку.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.03.2024 №54 про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна вийшла з вказаної Угоди) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Отже, наведені положення Угоди передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Отже, враховуючи, що Україна є Стороною, за законодавством якої здійснюється пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць, то за її законодавством обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків (чи по іншому названих обов`язкових платежів) за цей період до Пенсійного фонду російської федерації.

Верховний Суд у постановах від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 та від 06.11.2023 у справі №560/764/21 дійшов висновку про врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману поза межами України (в Російській Федерації), лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, то підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.

Приписами частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону № 1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, які викладені у постанові від 29.01.2024 по справі №560/5001/21.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем до відповідача разом із заявою від 22.06.2023 надаються довідки від 18.02.2022 №9,10,11,12,13, видані ООО "Инженерные Строительные Технологии", в яких стосовно спірного періоду зазначено, що з 09.01.2020 до 30.09.2020 включно, з 01.01.2021 до 30.12.2021 включно та з 01.01.2022 до 18.02.2022 включно позивач працював виконробом у ООО "Инженерные Строительные Технологии".

Зазначені довідки про заробітну плату, видані ООО "Инженерные Строительные Технологии" містять відомості щодо нарахування заробітної плати позивачу за періоди роботи з січня 2018 року до березня 2018 року включно, з листопада 2018 року до лютого 2019 року включно, з січня 2020 року до вересня 2020 року включно, з січня 2021 року до лютого 2022 року включно.

Судом враховується, що підставою для неврахування наданих довідок у спірному рішенні стала та обставина, що з 01.01.2023 Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому взаємне визнання країнами офіційних документів без легалізації втратило свою актуальність, то слід зазначити , що відповідно до статті 6 Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, для встановлення права на пенсію громадянам враховують трудовий стаж, набутий на території колишнього СРСР до 13.03.1992.

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

В спірний період, а саме з 09.01.2020 до 30.09.2020, з 01.01.2021 до 3.12.2021, з 01.01.2022 до 18.02.2022 діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відтак така Угода розповсюджує свою дію на даний вид пенсійного забезпечення. Зазначені висновки зроблені судом у рішенні від 05.02.2024 по справі №480/10009/23, яке відповідач зобов`язаний враховувати.

Суд наголошує, що у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Аналогічний висновок сформований Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 справі № 577/2688/17, від 05.03.2020 в справі № 227/4978/16-а та від 26.03.2020 в справі № 264/2643/17.

Таким чином висновки відповідача, викладені у спірному рішенні, не можуть бути визнані судом правомірними та обґрунтованими.

Разом із тим, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.01.2020 по 30.09.2020, з 01.01.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 18.02.2022 у ООО "Инженерные Строительные Технологии" та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.06.2023 у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи наступне.

Судом враховується, що відповідачем взагалі не досліджувалися подані позивачем документи на відповідність вимогам законодавства.

Зокрема, суд враховує, що відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 у справі №560/764/21, який враховується судом під час розгляду даної справи, зазначено наступне.

«Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

28. Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

30. За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

31. Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

32. Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

33. Відповідно до статті 2 Федерального Закону Російської Федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в Російській Федерації", який застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

34. Згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

35. При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

36. Відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

37. Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

38. Отже, як за законодавством України, так і за законодавством Російської Федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду Російської Федерації.

39. Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в Російській Федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати...».

Суд звертає увагу, що відповідачем не досліджено зміст поданих документів, в т.ч. і встановлення наявність чи відсутність здійснення за позивача ООО "Инженерные Строительные Технологии" відповідних сум відрахувань страхових внесків із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Не досліджено чи містять надані позивачем довідки про заробітну плату дані про сплату за позивача саме страхових внесків за спірний період до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Крім того, судом враховується, що відповідачем не досліджувалося, що видана довідка ООО "Инженерные Строительные Технологии" інформує про те, що позивач з 09.01.2018 до 18.02.2022 працював прорабом, але у зазначений період записи у трудовій книжці позивача свідчать про те, що позивач взагалі у спірний період працював на території України на посаді директора ПП «Кіпс».

Так, матеріалами справи, а саме записами у трудовій книжці позивача, підтверджується, що ОСОБА_1 працював з 28.09.2004 на посаді директора ПП «Кіпс» відповідно до наказу від 28.09.2004 №4.

Звільнений позивач з посади за власним бажанням 05.08.2022 у зв`язку із виходом на пенсію відповідно до наказу від 05.08.2022 №02/08-К.

Таким чином позивач безперервно працював у ПП «Кіпс» з 28.09.2004 до 05.08.2022, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.52).

Жодних інших записів у перебування у трудових правовідносинам з іншими суб`єктами господарювання у трудовій книжці не зазначено.

Разом із тим, такі обставини відповідачем не досліджувалося, не було встановлено належність відображення повної інформації у наданих довідках даним щодо сплати страхових внесків за спірний період до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність, не досліджено та не з`ясовано, що позивач у спірний період працював в Україні на посаді ПП «Кіпс», як то зазначено у трудовій книжці позивача.

Відповідачем не було ні самостійно з`ясовано, ні запропоновано у відповідності до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру» позивачу надати будь-які інші документи, які можуть вплинути на відповідний перерахунок страхового стажу позивача, в т.ч. і за спірний період згідно наданих документів та ті, які наявні в пенсійній справі позивача.

Таким чином позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.01.2020 по 30.09.2020, з 01.01.2021 по 30.12.2021, з 01.01.2022 по 18.02.2022 у ООО "Инженерные Строительные Технологии" та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.06.2023 у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визнаються судом передчасно заявленими.

Натомість відмова у перерахунку пенсії спірним рішенням стала виключно та обставина, що підставою для неврахування наданих довідок у спірному рішенні стала та обставина, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому взаємне визнання країнами офіційних документів без легалізації втратило свою актуальність, що судом в межах даної справи визнано неправомірним та необґрунтованим, з огляду на вищезазначене та висновки Верховного Суду.

Інших підстав для відмови у перерахунку пенсії відповідачем у спірному рішенні не зазначається, судом не досліджується.

Таким чином, спірне рішення підлягає скасуванню з огляду на підстави, які зазначені відповідачем в такому оспорюваному рішенні.

Суд зазначає, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.03.2024 №54 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.06.2023 щодо перерахунку пенсії за віком та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення по суті заяви.

Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.03.2024 №54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22.06.2023 з доданими до заяви документами та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення по суті заяви та доданими до заяви документами.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета