Справа № 160/12151/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12151/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 ( суддя Луніна О.С.) в адміністративній справі №160/12151/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №28 від 09.11.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р. та період навчання з 01.09.1977 р. по 01.06.1978 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.11.2023 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке рішенням №28 від 09.11.2023 р. безпідставно відмовило позивачеві у призначенні такої пенсії, у зв`язку із відсутністю у останньої необхідного страхового стажу роботи на дату звернення. Так, за твердженням позивача, відповідачем протиправно не зараховано періоди її роботи в колгоспі «Україна» з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р., оскільки ПІБ за відповідні періоди в довідці про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю, виданої виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 15.02.2021 р. №1/1 не відповідає паспортним даним, а також не зараховано період навчання з 01.09.1977 р. по 01.07.1978 р. в Павлоградській рахунково-бухгалтерській школі Центрального статистичного управління при раді міністрів РСРР Головного управління підготовки і підвищення кваліфікації працівників обліку. Однак, на думку позивача, оскільки вона має відповідні записи щодо періодів її роботи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 р., яка є основним документом про її трудову діяльність а також підтверджує стаж її роботи, то вказані записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу. Таким чином, на думку позивача, при винесені спірного рішення відповідачем було поверхнево розглянуто надані нею документи, а також не вчинено дій, спрямованих на перевірку наданих документів, що і зумовило останню звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28 від 09.11.2023 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за віком періоди її роботи в колгоспі «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р., відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та згідно з вимогами чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що до страхового стажу позивачки не зараховано період роботи в колгоспі, враховуючи приписи частини другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», інформація про мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання є необхідним, оскільки це впливає на зарахування стажу або повного або за фактичною тривалістю. Так, невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин є підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю, а не повністю. Трудова книжка Позивача серії НОМЕР_1 не містить відомості про відпрацьовані людинодні та встановлений мінімум участі у сільськогосподарській діяльності. Для підтвердження періодів роботи в колгоспі протягом 1991-1998 Позивачем надано архівну довідку від 15.02.2021 № 1/1, видану виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Для зарахування періоду роботи в колгоспі з 27.11.1991 по 28.07.1998 на підставі архівної довідки від 15.02.2021 №1/1 відсутні підстави, оскільки ім`я позивача зазначене в ній, не відповідає паспорту, ім`я по-батькові позивача зазначено не повністю. Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 01.06.1978. Згідно пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Записи трудової книжка Позивача серії НОМЕР_1 не містить відомостей про навчання. Оскільки до заяви про призначення пенсії за віком від 06.11.2023 Позивачем не надано документ, що підтверджує період навчання, відсутні підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1977 по 01.06.1978 до страхового стажу. З наведеного слідує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та дав їм неналежну оцінку, в результаті чого прийняв необґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.11.2023 р., Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням №28 від 09.11.2023 року відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Крім того, у вищезазначеному рішенні також зазначено, що вік заявниці 62 роки 1 місяць, 11 днів, страховий стаж особи становить 12 років 05 місяців 9 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 27.11.1991 по 28.07.1998 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 29.08.1978 р., оскільки в трудовій книжці відсутні дати і номери документів, на підставі яких внесено записи про кількість встановленого та виробленого мінімуму трудової участі, що не відповідає вимогам постанови №310 від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників». Не враховано уточнюючу довідку №1/1 від 15.02.2021 року, оскільки в довідці зазначено ОСОБА_1 , що не відповідає паспортним даним. Не зараховано період одержання допомоги по безробіттю з 19.10.2003 по 14.07.2004, оскільки в трудовій книжці запис про проведення запису про припинення допомоги по безробіттю не завірено печаткою, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 р.

Незгода позивача з відмовою у призначенні пенсії за віком зумовила звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності).

Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Абзацами 1 та 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом першої інстанції, що на час спірного періоду роботи позивача діяла Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

За вимогами Інструкція № 162 позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 по справі № 654/890/17.

Колегія суддів звертає увагу, що в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неврахування стажу через відсутність в трудовій книжці дати і номери документів, на підставі яких внесено записи про кількість встановленого та виробленого мінімуму трудової участі.

Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у довідці та трудовій книжці, можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком подано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 29.08.1978 р., з якої слідує, що в спірний період з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р., ОСОБА_1 (далі мовою оригіналу):

27.11.1991р. принята в члены колхоза «Украина» Павлоградского района и назначена телятницей МТФ №2 (пр № 32 от 27.11.1991г.); 1991 телятниця 35-30=65375 (расч. плат. вед); 1992 телятниця 305-220=47921 (расч. плат. вед); 1993 телятниця 341-220=1678278 (расч. плат. вед); 1994 телятниця 336-220=12903500 (расч. плат. вед); 1995 телятниця 323-220=42482000 (расч. плат. вед); 1996 телятниця 320-220=735грвн (расч. плат. вед); 1997 телятниця 308-220=871 грвн.

21.10.1997 переведена впольову бригаду (пр.37 від 21.10.1997); 1998 різноробоча 158-158=230 грвн. (расч. плат. вед);

28.07.1998 звільнена з членів КСП «Україна» та місця роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗПП України) (пр. 18 від 28.07.98р.)

Судом також встановлено, що відносно періодів роботи позивача з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р. у колгоспі (КСП) «Україна» у наданій трудовій книжці всі записи завірені підписом керівника та печаткою підприємства.

Крім того, відповідно до витягу книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника МТФ №2 гараж за 1987-97р., яка міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , вбачається: 1991 телятниця 35-30 65375; 1992 -н- 305-220 47921 ; 1993 -н- 341-; 1994 -н- 336-0 ; 1995 -н- 323-0; 1996 -н- 320-220 735грвн; 1997 телятниця 308-220 871 грвн.

ОСОБА_1 , як до пенсійного органу, так і до суду було надано наступні документи, які додатково підтверджують трудовий стаж останньої, а саме довідка від 15.02.2021 р. №1 щодо зміни назви та реорганізації колгоспу «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, архівну довідку про заробітну плату ОСОБА_1 в колгоспі «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області за період з 1992-1996 роки від 15.02.2021 р. №1/2 та архівну довідку про нарахування трудоднів та заробітної плати ОСОБА_1 в колгоспі «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області за період з 1991-1998 роки від 15.02.2021 р. №1/1.

Відповідно до архівної довідки, виданої виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про нарахування трудоднів та заробітної плати ОСОБА_1 в колгоспі «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області від 15.02.2021 р. №1/1 вбачається, що остання:

- 1991 рік працювала в якості телятниці 35 людиноднів при установленому мінімумі-30 та нараховано за рік грошей 65375 руб.;

- 1992 рік працювала в якості телятниці 305 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей 47921 руб.;

- 1993 рік працювала в якості телятниці 341 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей 1678278 руб.;

- 1994 рік працювала в якості телятниці 336 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей 12903500 руб.;

- 1995 рік працювала в якості телятниці 323 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей 42482000 руб.;

- 1996 рік працювала в якості телятниці 320 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей -735грн;

- 1997 рік працювала в якості телятниці 308 людиноднів при установленому мінімумі-220 та нараховано за рік грошей -871 грн.;

- 1998 рік працювала в якості різноробочої 158 людиноднів при неустановленому мінімумі та нараховано за рік грошей - 230 грн.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Павлоградським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 05.05.2001 року, ПІБ позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до архівних довідок про відпрацьовані вихододні ОСОБА_1 в колгоспі «Україна» с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області за період за період з 1991-1998 роки від 15.02.2021 р. №1/1, виданої виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області зазначено « ОСОБА_1 »

Враховуючи те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та записи трудової книжки позивача свідчать про те, що ОСОБА_2 у спірний період, а саме з 1991 по 1998 р.р. було виконано встановлений річний мінімум трудової участі в колгоспі (КСП) «Україна», про що зазначено безпосередньо у трудовій книжці з посиланням на відповідні накази колгоспу, а також підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зауваження відповідача щодо відмінності у написанні імені позивача в деяких архівних документах не може бути законною підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи у її страховий стаж.

До того ж пенсійний орган всупереч статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не скористався правом самостійно отримати відповідні документи з метою встановлення дійсної кількості відпрацьованих позивачем трудоднів, натомість пенсійним органом перекладено тягар на позивача.

Як вже зазначалося раніше, трудова книжка заповнюється відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність певних дефектів при заповненні трудової книжки не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірні періоди.

Окрім того, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо вищевказаного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Колегія суддів наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. При цьому формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, адже підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, тому безпідставними є доводи апелянта, щодо незарахування до стажу періоду роботи з 27.11.1991 р. по 28.07.1998 р., відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.197.

Якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28 від 09.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийняте з наведених у ньому підстав, є протиправним, відтак підлягає скасуванню.

Водночас, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, враховуючи, що скасоване рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, а органом, що приймав рішення за заявою ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 в адміністративній справі №160/12151/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 січня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова