Справа № 524/14001/24
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/524/8/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Щепілова О. В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Придибайла Б. О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти Батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Катерини Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

12 листопада 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3401326 від 03 листопада 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що: він здійснив вимушену зупинку внаслідок припинення роботи двигуна на вул. Вадима Пугачова (номер будинку йому не відомо, поруч із перехрестям із проспектом Свободи у напрямку руху від вул. Залізничної) та ввімкнув сигнал аварійної світлової сигналізації; оскаржувана постанова не містить інформації щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відео запис, у пункті 7 цієї постанови вказано, що докази до неї не додаються.

Ураховуючи наведене, позивач заперечує факт здійснення зупинки транспортного засобу під його керуванням 03 листопада 2024 року об 11 год 07 хв із порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР України у м. Кременчуці на вул. Вадима Пугачова, буд. 172; вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

23 грудня 2024 року до суду надійшли відомості від Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області щодо реєстрації місця проживання позивача.

Ухвалою від 23 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд справи на 16 год 30 хв 26 грудня 2024 року, який перенесено на 15 січня 2025 року у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду 26 грудня 2024 року з 14 год 50 хв до 17 год 00 хв.

Від відповідачів надійшли відзиви на адміністративний позов, у яких вони заперечили щодо задоволення позовних вимог та зазначили, що: обставини, на які посилається позивач у адміністративному позові, зокрема, щодо вимушеної зупинки у зв`язку з технічною несправністю автомобіля та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу та не підтверджені жодними доказами, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються відеозаписом з портативного відео реєстратора працівника поліції; жодних доказів у порядку статті 268 КУпАП на підтвердження дотримання ПДР позивач на місці розгляду справи не надав, письмові пояснення під час розгляду справи не надав, клопотань не заявляв; оскаржувана постанова складена відповідно до вимог статті 283 КУпАП, відомості про технічні засоби відповідно до статті 283 КУпАП зазначено у пункті 5 цієї постанови.

Ураховуючи наведене, на думку відповідачів, позивач до адміністративного позову не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених ним вимог, у зв`язку з чим просять відмовити у задоволенні позову.

09 січня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому він зазначив, зокрема, що доданий до відзиву відповідача відеозапис не містить інформації щодо порушення ним вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР України, водночас підтверджує порушення поліцейською Велько К. А. порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення; до відзиву відповідач не додав відеозапис із відео реєстратора 6534, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові.

Вислухавши сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 8 та 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853) визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Так, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (пункти 9, 10 розділу ІІІ цієї Інструкції).

Суд установив, що 03 листопада 2024 року поліцейський 1 взводу 1 роти Батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько К. А. прийняла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3401326 від 03 листопада 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03 листопада 2024 року об 11:07:13 на вулиці Вадима Пугачова 172, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_1 , водій не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, чим порушив вимоги пункту 8.4.в ПДР України.

У судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення, за якими факт зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» вони не заперечували, однак наполягали на тому, що ця зупинка була вимушена внаслідок припинення роботи двигуна. При цьому позивач відповідно до вимог пункту 9.9 ПДР увімкнув сигнал аварійної світлової сигналізації. Зауваження інспектора щодо порушення пункту 9.10 ПДР вважає необґрунтованим, оскільки за правилами цього пункту знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар підлягає встановленню лише у виключних випадках, а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди; вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Такі обставини були відсутні.

Відповідачі ж заперечували дотримання позивачем правил пункту 9.9 ПДР, посилаючись на відео, додане до відзиву на позов.

У частині перші статті 122 КУпАП, зокрема, передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків зупинки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту пункту 8.4.в ПДР убачається, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема існують заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

У додатку 1 до ПДР (33. Дорожні знаки) серед заборонних знаків міститься знак 3.34 «Зупинку заборонено».

На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідач надав відеозаписи з боді камер поліцейських, з яких убачається, що інспектори виявили зупинку транспортного засобу «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Під час перегляду в судовому засіданні відео, доданого відповідачем до відзиву, позивач звернув увагу суду на те, що з нього не вбачається заперечення інспектором Велько К. А. факту увімкнення позивачем сигналу аварійної світлової сигналізації, остання наголошувала лише на необхідності застосування під час вимушеної зупинки також знаку аварійної зупинки. Окрім того, позивач пояснив, що на доданих відео не відображено моменту наближення працівниками поліції до його транспортного засобу, а зйомка відбувається в той момент, коли він демонструє патрульному перемикання роботи двигуна з одного виду пального на інше, а також роботу сигналу аварійної світлової сигналізації. При цьому наголошує, що відповідач не додав відео з відеореєстратора 6534, на яке міститься посилання в оскаржуваній постанові, та яке може містити підтвердження наведених ним обставин, зокрема, щодо увімкнення ним аварійної світлової сигналізації.

Також позивач пояснив, що у зв`язку з технічними несправностями його автомобіля, а саме припинення роботи двигуна під час перемикання з одного виду пального на інше, він змушений був зупинитися, оскільки для повторного запуску двигуна потрібен час. Після здійснення цієї зупинки, він увімкнув сигнал аварійної світлової сигналізації, що може, зокрема, підтвердити свідок, який у той час проходив поруч.

За клопотанням позивача суд допитав свідка ОСОБА_3 , який є його сусідом. Так, свідок повідомив суду, що проходив неподалік зупинки зазначеного вище транспортного засобу та бачив миготіння сигналу на ньому.

Відповідачі у судовому засіданні посилалися на необґрунтованість доводів позивача та його представника, а також відсутність доказів, які б спростовували відеозаписи, додані ними до відзиву на позовну заяву.

При цьому Інспектор ОСОБА_2 пояснила відсутність відео з відеореєстратора 6534, на яке міститься посилання в оскаржуваній постанові, технічними несправностями під час його переміщення на інший носій.

Суд критично оцінює ці доводи відповідача, оскільки з наданих відеозаписів не убачається підтвердження обставин, на які посилається відповідач у цій постанові, у зв`язку з чим існує обґрунтований сумнів щодо недотримання позивачем вимог пункту 9.9 ПДР.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Трактуючи всі сумніви на користь особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, суд вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП у діях позивача не доведений, тому позов слід задовольнити, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 1 роти Батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Катерини Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3401326 від 03 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук