Справа № 400/9870/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р. № 400/9870/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2

треті особиМіністерство оборони України, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), третя особа Міністерство оборони України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.01.2023 року по 01.08. 2024 року.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.01.2023 року по 01.08.2024 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18.03.2022 по серпень 2024 року. В жовтні 2022 року позивачем отримана травма під час захисту Батьківщини, в результаті якої позивач перебував тривалий час на стаціонарному лікуванні та реабілітації, приніс множинність операцій. Позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, стверджує, що він має право на додаткове грошове забезпечення у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. Позивач не заперечує, що відповідачем було сплачено таке додаткове грошове забезпечення за період з жовтня по грудень 2022 року включно. Проте, починаючи з січня 2023 року додаткова винагорода розрахована відповідачем і розмірі 30000 грн на місяць, в період з березня по листопад 2023 року взагалі не виплачувалась, а з грудня 2023 складає 20100 грн. Позивач через свого представника звертався до відповідача з відповідними заявами, які залишились без відповіді і задоволення. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.10.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважних підстав для такого поновлення.

У встановлений судом строк позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Причини пропуску строку, викладені у заяві, суд розцінив як поважні.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.

05.12.2024 суд витребував від військової частини НОМЕР_1 відомості про нарахування і виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 01.01.2023 по 01.08.2024 року.

Ця вимога відповідачем виконана 17.12.2024.

Також 19.12.2024 до суду надійшов відзив на позов з клопотанням про поновлення строку для його подання. Відповідач проти позову заперечив, і з посиланням на довідку про доходи № 642/4755 від 07.12.2024 року зазначив, що позивачу у повному обсязі виплачена додаткова винагорода із розрахунку 30000, 70000 та 100000 грн. пропорційно дням знаходження Позивача на стаціонарному лікуванні з 01.02.2023 р. по 29.11.2023 р. в загальній сумі 528064,51 грн згідно наданих ним медичних документів разом із рапортом від 20.08.2024 року.

Відповідач зауважує, що оскільки позивач станом на 08.05.2024 року перебував у розпорядженні командира військової частини понад два місяці та був визнаний військово лікарською комісією непридатним до військової служби із переглядом через 6 місяців, йому щомісяця виплачувались оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень, що узгоджується з абзацом 7 пункту 1.1. Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Також відповідач звертає увагу суду, що законодавством України не передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. у період проходження військовослужбовцями військово-лікарської комісії. Така винагорода виплачується виключно за період часу знаходження на стаціонарному лікуванні або перебування у відпустці після тяжкого поранення. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

03.01.2025 третя особа скористалась своїм правом на надання пояснень. Третя особа просить в задоволенні позову відмовити з підстав, аналогічних викладеним відповідачем у відзиві.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступних висновків.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 18.03.2022, що підтверджується відомостями військового квитка серія НОМЕР_4 .

04.10.2022 позивач одержав травму за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 642/2081 від 25.01.2024, видана Військовою частиною НОМЕР_1 .

У період з 5.10.2022 по 07.10.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені Мечникова», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 12567.

07.10.2022 позивача евакуйовано для подальшого лікування до міста Києва і з 07.10.2022 по 07.12.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4» .

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8550 КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4» підтверджується, що позивач перебував на лікуванні з 07.12.2022 по 09.01.2023.

09.01.2023 проведено медичний огляд позивача у військово-лікарській комісії КНП «КМКЛ №4», визначено що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 60 календарних днів (довідка військово-лікарської комісії від 09.01.2023 № 28).

08.05.2023 гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» провела огляд ОСОБА_1 , за результатами якого встановила, що він є непридатним до військової служби з переоглядом через шість місяців. Свідоцтво про хворобу № 8394 містить зазначення, що травма позивача є тяжкою.

З 26.06.2023 по 11.07.2023 та з 11.07.20223 по 25.07.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП МОКГВВ МОР відповідно до виписних епікризів № 2388/600, № 2552.

Лікування позивача продовжилось в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» МОР в період з 27.07.2023 по 10.08.2023.

За відомостями виписного епікризу № 3023 з 16.08.2023 по 30.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МОКГВВ».

В цьому ж медичному закладі відбувалось лікування позивача у період з 21.09.2023 по 02.10.2023 (виписка № 3551), з 20.11.2023 по 29.11.2023 (виписний епікриз № 4443/4455).

02.02.2024 проведено медичний огляд позивача військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 . Довідка №1029 свідчить про те, що за результатами огляду позивач визнаний непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морський піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організація, навчальних закладах.

Довідка до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серія 12ААГ № 518363 свідчить про те, що після огляду 8-28.05.2024 позивачу встановлена третя група інвалідності.

З 24.06.2024 по 28.06.2024 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП ММР «Міська лікарня № 4».

В матеріалах справи є рапорт позивача від 20.08.2024 з доказами направлення на адресу відповідача, щодо виплати додаткового винагороди під час лікування, до якого додано медичні документи.

На вимогу суду відповідачем надано довідку про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 01.01.2023.

З зазначеної довідки суд встановив такі нарахування і виплати в спірний період додаткової винагороди:

з 01.01.2023 по 31.01.2023 - нараховано 70000,00 грн із розрахунку 70000,00 грн на місяць в вересні 2024

з 01.02.2023 по 10.03.2023 нараховано 132258,06 грн із розрахунку 100000,00 грн на місяць, в вересні 2023,

за періоди стаціонарного лікування 26.06.2023-25.07.2023, 27.07.2023 -10.08.2023. 16.08.2023-30.08.2023. 20.11.2023-29.11.2023 нараховано 225806,45 грн із розрахунку 100000,00 грн на місяць в вересні 2024.

Позивачем долучено до матеріалів справи довідку відповідача № 6423/442 про грошове забезпечення і інші нарахування позивача за спірний період.

З цієї довідки вбачається, що з січня 2024 позивачу нараховується додаткова винагорода в розмірі 20100,00 грн.

Позивач вважає, що нарахування відповідачем додаткової винагороди в період з 01.01.2023 по 01.08.2024 суперечить приписам Постанови № №168, що і стало підставою для звернення до суду.

З огляду на позовні вимоги, суд у цій справі повинен встановити наявність чи відсутність у позивача права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн у період з 01.01.2023 по 01.08.2024 і перевірити відповідність дії відповідача щодо нарахування цієї додаткової винагороди вимогам законодавства України.

До спірних відносин підлягають застосуванню такі норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно дост.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та№757/2022 від 07.11.2022,№58/2023 від 06.02.2023, від01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022та№ 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого); підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Пунктом 2 розділу «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» від 28.06.2023 № 3161-IX (далі Закон № № 3161-IX) передбачено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2023 р. № 1001 внесено зміни до абзацу 7 п.1.1. Постанови № 168 і викладено його в такій редакції: Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Ця постанова застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Застосовуючи приписи зазначених вище норм права до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Позовом визначені межі спірного періоду: з січня 2023 року по серпень 2024 року.

В січні 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.01.2023 по 09.01.2023.

З 09.01.2023 відповідно до висновку ВЛК він перебував у відпустці.

З наданої відповідачем довідки від 07.12.2024 про доходи позивача вбачається, що за січень 2023 року додаткова винагорода була розрахована позивачу, виходячи з 70000,00 грн.

Судом встановлено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 642/2081 від 25.01.2024, видана Військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджує, що 04.10.2022 позивач одержав травму за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 .

Отже, в наявності є обидві умови, з настанням яких Постанова № 168 пов`язує право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди за січень 2023 року в розмірі 100000.00 грн, а саме: отримання травми під час захисту Батьківщини і знаходження на стаціонарному лікуванні (а після 09.01.2023 у відпустці після тяжкої травми).

За таких обставин, визначення додаткової винагороди позивачу у січні 2023 року в розмірі 70000,00 грн, а не 100000,00 грн не узгоджується з приписами постанови № 168.

Варто зауважити, що Постанова № 168 в редакції, яка була чинна на січень 2023 року, взагалі не передбачала додаткової винагороди в розмірі 70000,00 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що відпустка позивача, розпочата 09.01.2023, тривала до 10.03.2023. При цьому, як свідчить довідка відповідача від 07.12.2024, за період з 01.02.2023 по 10.03.2023 позивачу була вірно нарахована додаткова винагорода, виходячи з розрахунку в 100000,00 грн на місяць.

Пояснень суперечливості своєї позиції щодо нарахування додаткової винагороди позивачу за час відпустки відповідач не надав.

Вищевикладене свідчить, що у розумінні п.1 Постанови №168 позивач вважається особою, яка у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 01.01.2023 по 31.03.2023, тому має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць за цей місяць.

Отже, суд доходить висновку, що нарахування додаткової винагороди в січні 2023 року відбулось з порушенням законодавства України.

Також, у 2023 році позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в періоди з 26.06.2023 по 11.07.2023, з 11.07.2023 по 25.07.2023, з 27.07.2023 по 10.08.2023, з 16.08.2023 по 30.08.2023, з 21.09.2023 по 02.10.2023, з 20.11.2023 по 29.11.2023.

При цьому, суд зазначає, що час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням підтверджується належними доказами (виписними епікризами із медичної карти стаціонарного хворого), опис яких викладено вище.

Тобто, умови, а саме пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані і підтверджуються медичними документами, складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Водночас, з довідки від 07.12.2024 суд встановив, що відповідачем здійснено нарахування додатковї винагороди з розрахунку 100000,00 грн за періоди стаціонарного лікування: 26.06.2023-25.07.2023, 27.07.2023-10.08.2023. 16.08.2023-30.08.2023. 20.11.2023-29.11.2023. Тобто, відповідачем не нараховано додаткову винагороду за період стаціонарного лікування з 21.09.2023 по 02.10.2023.

Проте, суд зауважує, що позивач звертався до відповідача з рапортом від 20.08.2024 щодо виплати додаткової винагороди за час стаціонарного лікування, зазначивши період такого лікування і підтвердні медичні документи.

Суд звертає увагу, що період з 21.09.2023 по 02.10.2023 позивачем в рапорті не зазначено, виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 3531 відповідачу не надано.

Не заперечуючи право позивача на отримання додаткової винагороди за цей період стаціонарного лікування, суд зазначає, що відсутність у відповідача доказів перебування позивача на такому лікуванні, не дає підстави для висновку про протиправність дій відповідача в частині виплати додаткової винагороди за період з 21.09.2023 по 02.10.2023.

Щодо виплати нарахованої на підставі рапорту позивача додаткової винагороди за періоди 26.06.2023-25.07.2023, 27.07.2023-10.08.2023. 16.08.2023-30.08.2023. 20.11.2023-29.11.2023, то відповідач у відзиві стверджує, що така винагорода в сумі 225806,45 грн була виплачена позивачу, що підтверджується довідкою від 07.12.2024. Позивач це твердження не спростував, довідка від 07.12.2024 і відзив направлені до електронного кабінету представника позивача в підсистемі «Електронний суд».

Також, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4166, виданою КНП ММР «Міська лікарня № 4» підтверджується ще один період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 24.08.2024 по 28.06.2024.

Матеріали справи не містять доказів надання цієї виписки відповідачу.

Крім того, суд, дослідивши довідку № 642/3442 від 04.09.2024, встановив, що на виконання абзацу 7 п.1.1. Постанови № 168 позивачу, починаючи з 01.01.2024 виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З аналізу норми зазначеного абзацу випливає, що виплата в розмірі 20100,00 грн нараховується, якщо: військовослужбовець отримав травму, пов`язану з захистом Батьківщини і визнаний ВЛК обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців. В такому випадку протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень

Матеріалами справи підтверджується, що 08.05.2023 гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» провела огляд ОСОБА_1 , за результатами якого встановила, що він є непридатним до військової служби з переоглядом через шість місяців. Свідоцтво про хворобу № 8394 містить зазначення, що травма позивача є тяжкою.

При цьому, позивач перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 понад два місяці.

Отже, виплата в 2024 році додаткової винагороди в складі виплати в розмірі 20100,00 відбувалась відповідно до норми абзацу 7 п.1.1. Постанови № 168.

Водночас, законодавством не встановлено право військовослужбовців на отримання одночасно додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн і 20100,00 грн, установлених пунктом 2 Закону № 3161-ІХ і Постановою № 168.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за період стаціонарного лікування позивача у 2024 році.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що за обставин цієї справи має місце бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди , збільшеної до 100000, 00 грн за період з 01.012023 по 31.03.2023.

Водночас, суд зазначає, що протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а саме: 26.06.2023-25.07.2023, 27.07.2023 -10.08.2023, 16.08.2023-30.08.2023, 20.11.2023-29.11.2023, 24.06.2024- 28.06.2024 не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи.

Також, суд відхиляє як передчасні вимоги позивача в частині виплати додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 21.09.2023 по 02.10.2023, оскільки доказів надання належних доказів такого лікування позивачем не надано. Відтак, спору між сторонами щодо такої виплати немає.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому питання розподілу судових витрат в частині сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за період з 01.01.2023 по 31.01.2023.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко