Справа № 990/18/25
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2025 року

м. Київ

справа №990/18/25

адміністративне провадження №П/990/18/25

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого (судді-доповідача) Хохуляка В.В., суддів: Васильєвої І.А., Дашутіна І.В., Гімона М.М., Юрченко В.П.,

розглянув заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід у справі №990/18/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

17.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя, у якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №3649/0/15-24 від 17.12.2024 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення Бондаренка Євгена Євгеновича на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду».

зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення Бондаренка Євгена Євгеновича на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями колегію суддів для розгляду цієї справи визначено у складі: головуючий (суддя-доповідач) Хохуляк В.В., судді: Васильєва В.І., Дашутін І.В., ОСОБА_2, Юрченко В.П.

20.01.2025 суддя ОСОБА_2 подав заяву про самовідвід від участі у розгляді справи №990/18/25, яка вмотивована тим, що відповідачем у цій справі є Вища рада правосуддя. Водночас, ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 1425/3дп/15-21 від 30.06.2021 відкрита дисциплінарна справа за скаргою ОСОБА_3 стосовно суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, ОСОБА_2. Суддя зауважує, що вказані обставини не впливають на його неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчать про особисту зацікавленість в результаті її розгляду. Однак, для того, щоб у сторін не виникало сумнівів у неупередженості та безсторонності суду, який розглядає дану справу, вважає за необхідне заявити самовідвід.

Вирішуючи питання про самовідвід судді ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 цього Кодексу суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктами 28, 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Суд установив, що у цій справі відсутні обов`язкові підстави, визначені у статтях 36 - 38 КАС України, відповідно до яких суддя ОСОБА_2 не може брати участь у її розгляді.

При цьому, колегія суддів вважає, що факт відкриття дисциплінарної справи щодо ОСОБА_2 , питання у якій до того ж не пов`язані зі справою, яка є предметом судового розгляду, не може бути достатньою підставою для висновку про наявність у судді особистої, прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті справи або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та/або об`єктивності при розгляді адміністративної справи.

З огляду на наведене, а також враховуючи твердження судді ОСОБА_2 про те, що відкриття дисциплінарної справи щодо нього не впливає на його неупередженість під час розгляду цієї справи, колегія суддів не встановила будь-яких обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення заяви про самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід від участі у розгляді справи №990/18/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

--------------------

--------------------

--------------------

--------------------

--------------------

В.В. Хохуляк

І.А. Васильєва

М.М. Гімон

І.В. Дашутін

В.П. Юрченко

Судді Верховного Суду