Справа № 703/3760/24
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 703/3760/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ігнатенко Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №797 від 04.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП із порушенням встановленої законом процедури за відсутності вчинення позивачем адміністративного правопорушення та без відповідної компетенції.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його належні письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 16 вересня 2022 року №7118- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.13).

Згідно з розпискою, підписаною власноручно позивачем, останній підтвердив отримання 16 травня 2024 року повістки на своє ім`я про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 годину 00 хвилин 23 травня 2024 року (а.с.49).

У вказаній розписці зазначено, що за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, передбачена відповідальність згідно із законом.

03.07.2024 оператор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_2 письмовими поясненнями доповів начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 23 травня 2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, у зв`язку з чим перебував у розшуку та 03 липня 2024 року був доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.50).

Начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 03.07.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, оскільки не з`явився 23.05.2024 о 09:00 год. по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду, яку отримав особисто 16.05.2024 (а.с.48).

У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14:00 год. 04.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет №12. Протокол містить підписи позивача та його письмові пояснення, згідно з якими він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 тому, що отримав завдання від керівника ФОП ОСОБА_4 про повернення в м.Торецьк для вивозу обладнання і звернення діяльності інтернет провайдера.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_5 . 04.07.2024 винесено постанову №797, згідно з якою ОСОБА_1 23.05.2024 о 09:00 год. не з`явився по отриманій особисто 16.05.2024 повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду, чим вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч.3 ст.210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період, внаслідок чого на нього накладено штраф у сумі 17000,00 грн (а.с.51).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, вкладені в ній обставини порушення позивачем ОСОБА_1 пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487, повністю підтверджуються наявними доказами.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210--1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В силу ч.1 ст.210 КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210 КУпАП визначає відповідальність за порушення, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в тому числі в особливий період.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду у визначений в повістці строк.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З наявної в матеріалах розписки від 16.05.2024 вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 23.05.2024 шляхом отримання повістки (а.с.49).

Відповідно до письмових пояснень позивача, викладених в протоколі від 03.07.2024, він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 тому, що отримав завдання від керівника ФОП ОСОБА_4 про повернення в м.Торецьк для вивозу обладнання і звернення діяльності інтернет провайдера (а.с.48 зворот).

Таким чином, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не заперечував факту отримання ним повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 23.05.2024 і зазначав про наявність відповідних причин своєї неявки - виконання розпоряджень керівника.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п.23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (набрав чинності з 18 травня 2024 року), поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

На переконання суду, виконання завдань роботодавця не є поважною причиною для неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, визначений у повістці.

Твердження позивача, що він не отримував 16.05.2024 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 23.05.2024 спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою про її отримання (а.с.49).

Надана позивачем копія нової повістки №2717 від 03.07.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 04.07.2024 жодним чином не свідчить про неотримання ним відповідної повістки 16.05.2024 (а.с.7).

В той же час, наявна в протоколі від 03.07.2024 помилка щодо визначення частини ст.210 КАС України за якою позивач підлягає адміністративній відповідальності не відміняє факту вчинення відповідного адміністративного правопорушення та його належної кваліфікації у спірній постанові, в якій визначено, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Отже, наявна в протоколі від 03.07.2024 описка не вплинула на вірну кваліфікацію вчиненого позивачем адміністративного правопорушення і не призвела до безпідставного та незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності із застосуванням належної частини ст.210 КУпАП.

Крім того, вказана описка були виправлена особою, яка складала протокол від 03.07.2024 - начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 .

Отже, формальні та несуттєві помилки, які могли бути допущені відповідачем, жодним чином не вплинули на правомірність та законність прийнятої ним постанови, оскільки факт порушення позивачем пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в частині не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений в повістці строк, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності в особливий період за ч.3 ст.210 КУпАП підтверджується наявними матеріалами справи.

Застосований відповідачем розмір штрафу відповідає санкції, визначеній у ч.3 ст.210 КУпАП.

Окремі формальні недоліки акта індивідуальної дії, який прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, не можуть свідчить про протиправність такого акту та не є підставою для його скасування.

Разом з тим, твердження позивача, що зазначений на печатці ІНФОРМАЦІЯ_3 код ЄДРПОУ належить не відповідачу, а ІНФОРМАЦІЯ_5 не підтверджені належними та допустими доказами, оскільки поданий до апеляційної скарги «Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» сформований на сторонньому веб-порталі «Опендатабот».

В той же час, за інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстрація припинення юридичної особи ІНФОРМАЦІЯ_6 проведена 28.12.2009.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну таємницю» до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері оборони:

- про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань;

- про дислокацію, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період та про організацію системи зв`язку (оповіщення) в особливий період, можливості населених пунктів, регіонів і окремих об`єктів щодо евакуації, розосередження населення і забезпечення його життєдіяльності; забезпечення виробничої діяльності об`єктів національної економіки у воєнний час;

- про геодезичні, гравіметричні, картографічні та гідрометеорологічні дані і характеристики, які мають значення для оборони країни, про застосування систем озброєння, підготовку та проведення військових операцій;

- про винаходи, дослідження і розробку нових зразків озброєння в інтересах забезпечення національної безпеки і оборони та про результати таких досліджень і розробок;

- про заходи та показники розвитку Збройних Сил України та їх спроможностей;

- про склад, завдання та матеріально-технічне забезпечення розвідувального органу Міністерства оборони України та зібрану і створену ним інформацію в результаті його діяльності.

За приписами ч.3 ст.10, ч.l ст.12 вказаного Закону інформація вважається державною таємницею з часу опублікування зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом. Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України.

Відтак, інформація щодо дислокації, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період є інформацією, що відноситься до державної таємниці з часу опублікування Зводу відомостей.

Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, відомості про державну реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_1 належать до відомостей з обмеженим доступом, а тому не підлягають відображенню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, відповідно до ч.7, 8 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Отже, відсутність відображення інформації про ІНФОРМАЦІЯ_4 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не спростовує факту, що відповідач є належним органом, керівник якого уповноважений виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Наведене свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови, оскільки матеріалами справи в повному обсязі підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 286, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 21 січня 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма