Справа № 440/14543/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14543/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/14543/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУПФ у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №00 від 28.11.2024 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до його заяви від 21.11.2024 та на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - ТУДСА) №9337/24 від 21.11.2024, зобов`язавши ГУПФ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою ТУДСА №9337/24 від 21.11.2024, за вирахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує посиланням на обставини того, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУПФ в Полтавській області, де отримує щомісячне грошове утримання відповідно до статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". ТУДСА складено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2024, однак ГУПФ у Львівській області відмовив у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі згаданої довідки, чим порушено право позивача на належний рівень соціального забезпечення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ГУПФ в Полтавській області.

Представник ГУПФ в Полтавській області у своїх поясненнях висловила заперечення проти задоволення позову, оскільки заява ОСОБА_1 від 21.11.2024 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за принципом екстериторіальності розглянута спеціалістами ГУПФ у Львівській області, яким прийнято рішення від 28.11.2024 №00 про відмову у проведенні перерахунку (а.с. 28-30).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 клопотання та заяву представника ГУПФ у Львівській області про закриття провадження у справі №440/14543/24 повернуто заявнику без розгляду.

Правом на подачу відзиву ГУПФ у Львівській області не скористався.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУПФ в Полтавській області, де з 10.04.2020 отримує щомісячне грошове утримання відповідно до статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (а.с. 39-42).

Оскільки позивач звільнявся у відставку з посади судді Октябрського районного суду м. Полтави, то ТУДСА 21.11.2024 була складена довідка №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 (а.с. 133).

21.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з огляду на обставини збільшення розміру суддівської винагороди з 01.01.2024 (а.с. 34-35).

Розгляд цієї заяви за принципом екстериторіальності здійснювало ГУПФ у Львівській області, яке рішенням від 28.11.2024 №00 відмовило у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з огляду на відсутність правових підстав (а.с. 43).

Не погодившись із правомірністю мотивів відмови, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

В силу частин першої та другої статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Так, відповідно до частин третьої, четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі Закон №1402-VIII), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За змістом частин першої та другої статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини третьої цієї ж норми передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

В силу пункту 1 частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII, до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи ... більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною шостою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Поряд з цим, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (надалі - Порядок №3-1), передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

В силу пунктів 7, 8, 9 розділу IV Порядку №3-1, документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Предмет цього спору складають правовідносини щодо наявності/відсутності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки ТУДСА про суддівську винагороду з огляду на обставини збільшення з 01.01.2024 розміру базового посадового окладу судді місцевого суду, обчисленого з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028,00 грн.

Суд враховує, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У свою чергу розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15.07.1999 №966-XIV "Про прожитковий мінімум" (надалі - Закон №966-XIV).

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Суд зауважує, що ТУДСА складено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2024, у якій розмір суддівської винагороди обрахований виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028,00 грн.

Відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, відповідач керувався положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", який визначає прожитковий мінімум для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Надаючи оцінку таким мотивам відмови, суд зазначає, що виплата суддівської винагороди регулюється виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, а тому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (в частині визначення розміру суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який ідеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Закон №1402-VIII закріплює, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо, застосувавши загальний принцип права "спеціальний закон скасовує дію загального закону" (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм - коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.

Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону №1402-VIII, тоді як положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Суд зазначає, що сталою та послідовною є практика Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 24.07.2023 у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі №240/2978/22, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22, від 13.09.2023 у справі №240/44080/21, від 21.09.2023 у справі №380/25627/21).

Зокрема, у постанові від 13.09.2023 у справі №240/44080/21 Верховний Суд сформулював такі правові висновки у спірних відносинах:

- Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів";

- зміна Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене та приймаючи до уваги факт збільшення станом на 01.01.2024 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУДСА від 21.11.2024 №9337/24.

Водночас суд враховує обставини того, що разом із заявою від 21.11.2024 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач надав до пенсійного органу довідку ТУДСА від 21.11.2024 №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2024 та довідку ТУДСА від 21.11.2024 №9336/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.01.2023 (а.с. 39).

ГУПФ у Львівській області у своєму рішенні від 28.11.2024 №00 здійснило розгляд питання щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі обох довідок.

Своєю чергою у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 посилався виключно на обставини неправомірності рішення пенсійного органу в частині відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУДСА від 21.11.2024 №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01.01.2024.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За таких обставин оскаржуване рішення ГУПФ у Львівській області від 28.11.2024 №00 слід визнати протиправним та скасувати лише в частині висновку щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУДСА від 21.11.2024 №9337/24, а позов у цій частині вимог - задовольнити.

Підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення в частині висновку про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУДСА від 21.11.2024 №9336/24 немає, оскільки позивач зазначене рішення в означеній частині не оскаржує.

Тож обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що відповідно до абзацу першого пункту 6 розділу IV Порядку №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

В силу пункту 9 розділу IV Порядку №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

У спірних правовідносинах фактичною підставою для здійснення відповідного перерахунку є збільшення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2024 внаслідок підвищення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також враховує те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.11.2024 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за принципом екстериторіальності визначено ГУПФ у Львівській області.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що порушене право позивача у спірних правовідносинах слід захистити шляхом зобов`язання ГУПФ у Львівській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУДСА від 21.11.2024 №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зауважує, що спірним у цій справі є питання про право позивача на перерахунок довічного грошового забезпечення на підставі нової довідки, а не його відсотковий розмір.

Верховний Суд у постанові від 18.11.2021 у справі №340/4458/20 дійшов таких висновків:

« 19. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, судам, на переконання колегії суддів, слід було відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно зобов`язання відповідача провести спірний перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання судді, як судді у відставці, у конкретному розмірі та визначенням конкретного значення відсотків такого утримання, як передчасних.

Вищевказане виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення будь-якої інформації, окрім тієї, що пов`язана зі здійсненням такого перерахунку на підставі відповідної довідки.

21. У випадку незгоди з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII на підставі довідки Господарського суду Кіровоградської області про розмір суддівської від 07.08.2020 №73, зокрема, в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання, позивач не позбавлений права оскаржити вказані дії та рішення у судовому порядку.

22. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №160/10640/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої позиції.».

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2021 у справі №580/2323/20, від 06.10.2021 у справі №380/5074/20, від 11.10.2021 у справі №160/10640/20, від 23.02.2024 у справі №520/10429/2020, від 20.02.2024 у справі №520/9440/2020.

Тож з огляду на відсутність ознак порушення прав позивача у відповідній частині на момент ухвалення рішення суду у цій справі, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, задоволенню не підлягає, оскільки її заявлено на майбутнє.

З приводу позовних вимог про зобов`язання ГУПФ у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після його перерахунку, суд враховує обставини того, що позивач перебуває на обліку як одержувач відповідних виплат у ГУПФ в Полтавській області, а тому саме цей орган уповноважений здійснювати відповідні виплати.

Але зважаючи лише на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання наразі не проведено, то у відповідній частині позовних вимог також слід відмовити за передчасністю.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач від сплати судового збору звільнений в силу закону, як особа з інвалідністю другої групи, інших судових витрат не поніс, а тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/14543/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.11.2024 №00 в частині висновку щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 21.11.2024 №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 21.11.2024 №9337/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016).

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун