Справа № 442/9427/24
Суддя: Гарасимків Л. І.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/9427/24
Провадження № 2-а/442/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м.Дрогобич

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі судді Гарасимків Л.І., при секретарі Петрів В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3349252 від 26.10.2024р.

Свій позов мотивує тим, що 26.10.2024 року відповідальною службовою особою відповідачем - ОСОБА_2 була складена Постанова серії ЕНА №3349252, згідно якої його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 510 грн. 00 коп.

Суть правопорушення вказано - керуючи т/з по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі чим порушив п.16.11. ПДР.

З такою оцінкою дій він категорично не погоджувався і не погоджується, оскільки автомобіль, що рухався по головній дорозі продовжив рух за ним в попутному напрямку, й по суті не зменшуючи швидкість руху, тобто водій згаданого авто ніякої негативної реакції не виявляв, тобто не подавав ні світлових, ні звукових сигналів, їдучи назустріч, проекція видимості обох наших авто для поліцейського автомобіля очевидно накладалася й не відображала реального стану речей як це б виглядало скажімо при спогляданні з боку.

Стверджуючи усе це поліцейським, він навіть пропонував догнати той автомобіль, який він ніби-то не пропустив і запитати у водія, чи має він до нього які-небудь претензії, однак у цьому йому було відмовлено, отже оцінку дорожній обстановці поліцейські надали виключно керуючись власною суб`єктивною думкою, службова особа відповідача ОСОБА_2 при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення його прав та інтересів, безсторонньо не дослідив обставини справи, відтак постанова є необгрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 12.11.2024р., матеріали позовної заяви прийнято до розгляду, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Вказану ухвалу було направлено поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням на адресу позивача, зазначену в позовній заяві.

Ухвалами Дрогобицького міськрайонного суду від 04.12.2024р. та 16.12.2024р., розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін.

21.01.2025р. в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повістками, які направлялись поштовими відправленнями з рекомендованими повідомленнями на адресу позивача, зазначену в позовній заяві ( поштове відправлення, що направлялось на адресу позивача від 19.11.2024р. було вручено, що підтверджується підписом позивача при отриманні, таким чином, суд вважає, що позивач був належним чином повідомлений щодо кожного судового засідання, а тому суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до такого висновку.

Суд зазначає, що згідно з приписами ч.2 ст.44 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, добросовісність вимагає здійснення процесуальних прав лише з метою, з якою їх було надано.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Позивачу, як ініціатору судового процесу, процесуальним законом надано коло процесуальних прав щодо можливості подання заяв та клопотань, які він може використовувати на власний розсуд, не допускаючи при цьому зловживань.

Згідно з приписами ч.3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання цими правами не допускається.

Приписами ч.5, 6 ст.205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

При цьому, суд приймає до уваги, що повторна неявка позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки його присутність є необхідною умовою дотримання принципу рівності усіх учасників справи перед законом і судом.

Застосовуючи до позивача процесуальні наслідки неявки у судові засідання, суд бере до уваги положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права.

Зокрема, одним із аспектів гарантії справедливого судочинства, які містить стаття 6 Конвенції, є доступ до суду. Європейський Суд з прав людини у справі Bellet v. Frаnсе зазначив, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Разом з тим таке право не є абсолютним, оскільки забезпечивши право особи на звернення до суду, держава покладає на таку особу певні обов`язки, які пов`язані із реалізацією такого права, тобто право особи на доступ до суду перебуває у безпосередньому взаємозв`язку із виконанням тих обов`язків, які покладаються на заявника при реалізації ним своїх прав.

Повторна неявка позивача у судове засідання, неповідомлення суду про поважність причин неприбуття до суду, невжиття будь-яких інших активних дій пов`язаних із використанням власних процесуальних прав, в контексті норм національного законодавства, позбавляють суд можливості здійснювати розгляд справи та призводять до порушення розумних строків її вирішення.

Виходячи з правових норм, які містить частина 5 статті 205 та пункт 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, повторна неявка позивача ( уповноваженого представника позивача) у судові засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин та відсутність від нього заяв про розгляд справи за його відсутності слугують підставою для залишення даного позову без розгляду.

При цьому суд також звертає увагу, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності адміністративного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 у справі № 675/1561/19, від 28 липня 2021 у справі № 756/6049/19.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі KARAKUTSYA v. UKRAINE (заява №18986/06) від 16 лютого 2017 року (набуло статусу остаточного 16 травня 2017 року) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany (dec.), no. 47636/99, 4 жовтня 2001; Sukhorubchenko v. Russia, no. 69315/01, § 48, 10 February 2005; Gurzhyy v. Ukraine (dec.), no. 326/03, 1 квітня 2008; and Muscat, цит.вище, § 44) (п. 53).

Отже, суд звертає увагу на тривалу відсутність інтересу з боку позивача про рух справи, що свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Судом не встановлено наявність поважних причин для неприбуття позивача у судові засідання. Разом з тим, судом встановлено, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, з огляду на складність справи, обсяг доказів, які підлягають дослідженню та необхідність надання позивачем пояснень щодо обставин, які підлягають доказуванню та розгляду клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення з позовною заявою до суду. Із врахуванням повторного неприбуття позивача у судове засідання суд вважає за необхідне клопотання представника відповідача задовольнити, а позовну заяву залишити без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з частиною четвертою статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 240, статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до восьмого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Гарасимків Л.І.