Справа № 520/22039/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 січня 2025 року № 520/22039/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» № 352 від 26.06.2024 в частині направлення у відрядження капрала поліції Пустоварова Семена Юрійовича, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1384 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування» в частині, що стосується капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Головним управління національної поліції в Харківській області було прийнято протиправні накази № 352 від 26.06.2024 в частині направлення у відрядження капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та № 1384 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування» в частині, що стосується капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є протиправними та такими, що порушують його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що оскаржувані позивачем накази є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить службу в органах поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

На початку червня 2024 року Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП сформовано черговість направлення особового складу на відповідну підготовку.

Так, у особистому чаті в месенджері «TELEGRAM», який закріплений за номером телефону НОМЕР_1 та належить позивачу командиром роти направлено повідомлення про формування списків осіб, які можуть бути залучені до зведеного загону працівників поліції, які залучені виконання завдань пов`язаних з забезпеченням правового режиму воєнного стану.

Відповідачем отримано та сформовано список особового складу Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, серед якого був позивач.

З урахуванням положень пунктів 1, 4, 11, 14 Розділу V Положення про ДПП, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 та відповідно до вимог Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 № 672 (далі - Інструкція № 672), видано наказ ДПП «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» від 26.06.2024 № 352.

Відповідно до пункту 1 Наказу № 352 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП необхідно забезпечити відрядження на навчання до Навчального центру Національної гвардії України (Івано-Франківська область, ВЧ НОМЕР_2 ) з 28 червня до 29 серпня 2024 року поліцейських згідно з додатком 1 до наказу.

Відповідно до додатку 1 до № 352 ОСОБА_1 перебував у списку відряджених осіб.

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що йому було повідомлено про необхідність відбути до міста Івано-Франківськ для несення служби, пов`язаної з виконанням обов`язків патрульної служби, а саме охорона блокпостів, охорона адміністративних будівель, евакуація населення.

Своєю чергою позивачем вказано, що жодних наказів щодо відрядження йому не зачитувалося та будь-яких наказів він для ознайомлення не отримував, окрім усного повідомлення про прибуття до УПП в Харківській області з метою отримання зброї та інших документів, що стосується відрядження до міста Івано-Франківськ для несення служби, пов`язаної з виконанням обов`язків патрульної служби, а саме охорона блокпостів, охорона адміністративних будівель, евакуація населення тощо.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що його безпосереднім керівником є командир взводу №1, роти №1, батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Шестеріков Олександр Олександрович.

Своєю чергою зі змісту поданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено доводи стосовно того, що відповідно до листування в месенджері «TELEGRAM», між капітаном поліції ОСОБА_2 , який є командиром позивача, та позивачем зафіксовано, що 25.06.2024 направлено позивачу повідомлення, в якому зазначено, що виїзд до Навчального центру відбудеться 28.06.2024 - 01.07.2024, та надіслано список осіб, які будуть відряджені.

26.06.2026 капітан поліції ОСОБА_2 надіслав повідомлення з інформацією про необхідність прибуття, зокрема капрала поліції ОСОБА_1 28.06.2024 до міста Івано-Франківськ.

28.06.2024 було доведено повідомлення про необхідність прибуття особового складу на 14:00 до УПП в Харківській області ДПП, який буде відряджений до тренінгового центру для проведення інструктажу.

На вказаному інструктажі Наказ № 352 був доведений в усній формі керівництвом УПП в Харківській області ДПП, що зафіксовано рапортом підполковника поліції Латишева В. від 27.06.2024 №1107вн/41/14/01-2024.

Позивачем повідомлено суду про те, що під час прибуття 27.06.2024 до УПП в Харківській області, йому була видана зброя, пустий незаповнений бланк посвідчення про відрядження, який тільки містив прізвище позивача. Наказу чи інших даних в цьому бланку не було зазначено.

У подальшому 28.06.2024 ОСОБА_1 , та інших його колег було доставлено до м. Івано-Франківськ, до навчального центру Національної гвардії України, який знаходиться у Івано-Франківській області, розташування військової частини НОМЕР_2 , де вони пробули до 05.07.2024 року.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що по прибуттю позивач та його колеги звернулися до командування з вимогою проставити відмітки про відрядження, але їм відповіли відмовою, пояснюючи, що у подальшому проставлять, оскільки людей багато, тому потрібно почекати.

Позивач та його колеги в усній формі направляли звернення та питання щодо їх ознайомлення з наказом про відрядження, оскільки не були зрозумілими підстави їх перебування у навчальному центрі. Вони вибули до міста Івано-Франківськ для несення служби, пов`язаної з виконанням обов`язків патрульної служби, а саме: охорони блокпостів, охорони адміністративних будівель та евакуації населення тощо.

Однак пояснення причин та надання наказу про відрядження саме до навчального центру Національної гвардії України отримано не було. У відповідь було повідомлено про те, усі питання та прохання доведені до вищого командування.

Під час вечірнього шикування 28.06.2024 у навчальному центрі Національної гвардії України Івано-Франківська область, Військова частина НОМЕР_2 , було повідомлено не про виконання обов`язків патрульної служби, охорону блокпостів, охорону адміністративних будівель, евакуацію населення тощо, а про необхідність несення служби у складі бойового підрозділу на першій лінії у складі піхоти стрілецького батальйону.

Зі змісту позовної заяви встановлено доводи стосовно того, що після повідомлення вказаного всі почали обурюватися, просили надати роз`яснення заступника командира батальйону №1 капітана УПП в Харківській області ДПП м. Харкова Шинкаренка Євгенія Юрійовича, оскільки зрозуміли, що їх введено в оману керівництвом, та взагалі не йдеться мова про охорону блокпостів, охорону адміністративних будівель, евакуацію населення тощо. Після цього усі звернулися до командування з проханням повернути їх до м. Харкова для того, щоб розібратися з правовими підставами їх відрядження.

Із посиланням на положення частини 1 статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» позивачем вказано, що оскільки добровільної згоди на відрядження саме до навчального центру Національної гвардії України, який знаходиться у АДРЕСА_1 , розташування військової частини НОМЕР_2 , він не надавав та з відповідним наказом не ознайомлювався, що вказує на недотримання норми закону та протиправність дій відповідача, оскільки вказана норма закону вимагає наявності саме згоди поліцейського на його відрядження, тоді як будь-якої згоди на відрядження позивач не надавав, і питання можливого відрядження керівництво Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області з ним не погоджувало, що підтверджується витягом із наказу № 352 від 26.06.2024 про відрядження працівників ДПП, в якому зазначені поліцейські, які відряджаються до навчального центру НГУ з 28 червня по 29 серпня 2024 на навчання, де підпис ОСОБА_1 в графі «ознайомлений» - відсутній.

Крім того, позивачем вказано, що не ознайомлення його з наказом про направлення на навчання до навчального центру НГУ (Івано-Франківська область, розташування військової частини НОМЕР_2 ) також підтверджується пустим незаповненим бланком відрядження.

Позивач також зазначає, що шикування особового складу перед виїздом не було. Інструктажу не проводилося, в жодному журналі підписи не ставилися. Проте було видано автомат та табельну зброю, облікова картка зброї не містить ні терміну перебування у відрядженні, ні наказу «Про відрядження».

При цьому позивачем наголошено на обставинах того, що йому лише повідомлено про відрядження для несення служби, пов`язаної з подальшим тимчасовим виконанням обов`язків патрульної служби: охорона блокпостів, охорона адміністративних будівель, евакуація населення тощо, але після того, як позивача та його колег доставили до м. Івано-Франківськ на службовому автотранспортному засобі, стало відомо, що це є навчальний центр Національної гвардії України, який знаходиться у Івано-Франківській області, розташування військової частини НОМЕР_2 .

В той же час позивачем наголошено на обставинах того, що згоди на направлення чи переведення позивача до бойового батальйону (підрозділу) він не надавав та не розуміє, на якій правовій підставі взагалі поліцейських доставили до навчального центру у АДРЕСА_1 , розташування військової частини НОМЕР_2 .

Отже, позивачем вказано, що жодного наказу про відрядження йому не зачитувалося, а тому і склад його невиконання відсутній. Вживати заходів дисциплінарного характеру до неіснуючих та не доведених наказів є неможливим. ОСОБА_1 .

Судовим розглядом справи встановлено, що до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт капітана поліції ОСОБА_3 , заступника командира батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП, зареєстрований в УПП в Харківській області ДПП від 04.07.2024 № 6679еп, зі змістом про те, що перебуваючи у відрядженні під час проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, ВЧ НОМЕР_2 ) працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, серед яких є ОСОБА_1 відмовились професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва віддані (видані) в межах наданих їм повноважень, а також від подальшого проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, ВЧ НОМЕР_2 ).

За фактом можливого невиконання наказу керівництва ДПП працівниками УПП в Харківській області ДПП заступником начальника управління начальником ВМАЗ УПП в Харківській області ДПП Диняком Я. складена відповідна доповідна з пропозицією призначити відповідне службове розслідування та відсторонити від виконання службових обов`язків поліцейських стосовно яких буде проводитися службове розслідування на час його проведення. Зазначена доповідна записка за вихідним № 7641/41/14/02-2024 від 04.07.2024 направлена до ДПП. Отримавши зазначену доповідну записку за вхідним номером 51135, 04.07.2024 начальником ДПП генералом поліції третього рангу накладена резолюція, відповідно до якої він ознайомлений з її змістом, згоден з пропозиціями та зобов`язав підготувати проект наказу ДПП про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків.

04.07.2024 начальником ДПП видано наказ ДПП № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».

Ознайомлення з наказом відбулось шляхом його оголошення працівникам УПП в Харківській області ДПП, серед яких був ОСОБА_1 05.07.2024 членом дисциплінарної комісії, що зафіксовано на відеореєстратор № АХ2111.

Записом зафіксовано, що о 15:00 капітан поліції ОСОБА_4 повідомляє старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , рядовому поліції ОСОБА_6 , капралу поліції ОСОБА_7 , лейтенанту поліції ОСОБА_8 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 , капралу поліції ОСОБА_11 та капітану поліції ОСОБА_12 , про проведення відеофіксації та ознайомлює останніх зі змістом наказу ДПП від 04.07.2024 № 1384 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», пропонує надати пояснення щодо обставин, які стали причиною призначення вказаного службового розслідування. Крім того, капітан поліції ОСОБА_4 ознайомлює вказаних працівників поліції з їх правами та обговорює окремі питання щодо відсторонення даних працівників УПП в Харківській області ДПП від виконання службових обов`язків. Капітан поліції ОСОБА_4 прохає вказаних працівників УПП в Харківській області ДПП здати посвідчення та спеціальні нагрудні знаки, але останні повідомляють, що в них при собі їх немає. Також капітан поліції ОСОБА_4 повідомляє вказаним працівникам УПП в Харківській області ДПП про те, що їх відсторонено від несення служби до відділу забезпечення діяльності УПП в Харківській області ДПП, куди останні повинні прибути з понеділка.

Відтак, на думку відповідача, призначення службового розслідування відбулось у встановлений законодавством спосіб, жодних порушень, під час призначення службового розслідування та під час видання оскаржуваного наказу відповідачем не допущено.

Натомість зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що через протиправні дії керівництва наразі відносно нього відкрито службове розслідування на підставі наказу Департаменту патрульної поліції № 1384 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків», яке проводиться з метою встановлення причин та обставин начебто порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у невиконанні наказу Департаменту патрульної поліції № 352 від 26.06.2024 «Про відрядження працівників Департаменту патрульної поліції» та відмови від проходження навчання в Навчальному центрі Національної гвардії України (Івано-Франківська область, село Старий Лисець, ВЧ НОМЕР_2 ).

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України від 02.07.2015р. №508-VIII "Про Національну поліцію" поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Згідно з ч.3 ст.62 Закону України від 02.07.2015р. №508-VIII "Про Національну поліцію" поліцейський під час виконання покладених на нього обов`язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику. Ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Положеннями ч.3 ст.2 Дисциплінарного статуту визначено, що керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.

Частиною ст.4 Дисциплінарного статуту передбачено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику. Віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється. Керівник відповідає за відданий (виданий) наказ, результати його виконання, відповідність його закону. Наказ, відданий (виданий) з порушенням вимог закону або з перевищенням повноважень, є недійсним та підлягає скасуванню прямим керівником.

З аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що поліцейський зобов`язаний виконувати отриманий від безпосереднього чи від прямого керівника наказ доти, доки цей наказ не буде скасований посадовою (службовою) особою Національної поліції України вищого рівня.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ. Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом. Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

З аналізу вказаної вище норми слід дійти висновку про те, що поліцейський, який отримав наказ, котрий підлягає кваліфікації у якості злочинного чи явно незаконного, повинен письмово сповістити про це прямого керівника.

Під час розгляду справи до суду не надано доказів звернення позивача в письмовому порядку до будь-якої особи відповідача щодо заперечень стосовно незаконності наказу Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352, яким він був відряджений на навчання до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_2 ) на строк 28.06.2024 року - 29.08.2024 року.

При цьому суд зазначає, що наказ Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 року №352 стосується прибуття заявника за місцем навчання та успішного засвоєння відповідної навчальної програми протягом строку 28.06.2024 року - 29.08.2024 року.

Своєю чергою позивач прибув до місця навчання, що ним самостійно підтверджено у позовній заяві та фактично спростовує доводи останнього стосовно необізнаності із змістом спірного у цій справі наказу.

Суд зазначає, що стан виконання позивачем будь-яких організаційно-правових процедур, пов`язаних із реалізацією наказу Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352 в рамках спірних правовідносин об`єктивно не може призвести до виникнення у поліцейського правомірних підстав для невиконання наказу Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352.

В той же час посилання позивача на протилежне в рамках спірних правовідносин судом вважається необґрунтованим та недоведеним у зв`язку із невідповідністю ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту.

Натомість позивач, обґрунтовуючи власну правову позицію послався на ненадання особистої згоди на відрядження, що не дає підстав для відправлення його у таке відрядження.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.71 Закону №508-VIII поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Однак, згідно із наказом Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352 позивач у якості поліцейського не відряджався до будь-яких органів державної влади, а натомість, був залишений на відповідній штатній посаді в організаційній структурі територіального органу Національної поліції України та був відряджений до місця навчання з метою здобуття додаткових знань, вмінь, навичок з метою подальшого виконання завдань Національної поліції України.

Частиною 1 ст.2 Закону № 580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Приписами ст.6 Закону № 580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

У частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

У силу дії спеціальної норми права - ч.2 ст.18 Закону № 580-VIII поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Положеннями ч.1 ст.64 Закону № 580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

З аналізу викладених вище норм вбачається, що інститут Присяги працівника поліції вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, у кореспонденції з ч.2 ст.18 Закону № 580-VIII інститут Присяги працівника поліції забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

У розумінні положень Закону № 580-VIII правова категорія "порушення присяги" не виокремлюється законодавцем з поміж інших порушень службової дисципліни, не вимагає застосування окремої кваліфікованої процедури доведення цього факту та сама по собі не віднесена до найтяжчого проступку поліцейського.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За визначенням ч.1 ст.1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б"; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Таким чином, на відміну від норм Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ порушення присяги у сфері проходження публічної державної служби з моменту набрання чинності положеннями Закону України "Про державну службу" від 17.11.2011 р. №4050-VI та положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII не може бути кваліфіковано у якості окремої спеціальної виключної підстави припинення державної служби, а є лише одним із "звичайних" дисциплінарних проступків публічного службовця, котрий охоплює (як правило) сферу поза службової поведінки учасника суспільних відносин або поглинає собою вчинок з приводу незабезпечення виконання норм чинного законодавства під час виконання обов`язків за посадою державної служби.

Як вже вбуло вказано судом, за визначенням ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту визнається дисциплінарним проступком.

З аналізу викладених вище норм вбачається, що до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги працівника поліції; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 16) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 17) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 18) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських (затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179) закріплено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Приписами п.п.2 та 3 розділу ІV Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до приписів п.3 розділу І Положення №893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п.10 розділу І Положення №893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

В рамках спірних правовідносин під час створення Дисциплінарної комісії було дотримано критерій чисельності осіб та критерій неупередженості, службове розслідування було призначено.

Ознак порушення прав та інтересів заявника у процедурі службового розслідування матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Згідно з п.2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Суд зазначає, що з огляду на зміст ст.2, ст.6, ст.8, ч.4 ст.11, ст.64 Закону №508-VIII поліцейський не може не усвідомлювати, що повинен забезпечити дотримання ч.2 ст.19 Конституції України як під час виконання повноважень за посадою, так і під час участі у проведенні у проведенні службового розслідування, порушеного відносно нього або за фактами вчинків, до яких він є дотичним.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст.11 Закону №508-VIII, згідно із якою рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, кожен поліцейський у межах службового розслідування повинен максимально демонструвати доброчесність власної особистості, щирість намірів та непохитність прагнення до встановлення об`єктивної істини з метою максимально повного подолання ризиків виникнення та існування у населення недовіри до поліції, сприяння унеможливленню виникнення у населення розумних сумнів у застосуванні критеріїв «корпоративної єдності» задля уникнення відповідальності за винні діяння.

Стосовно співвідношення меж компетенції та повноважень уповноваженого керівника поліції із межами компетенції та повноважень Дисциплінарної комісії суд зазначає, що згідно з п.13 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджено наказом ПВС України від 07.11.2018р. №893, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018р. за №1356/32808; далі за текстом - Положення №893) визначено, що дисциплінарна комісія створюється на строк проведення службового розслідування.

Згідно із п.п.2 п.1 розділу ІІІ, п.п.4 п.1 розділу ІІІ, п.п.5 п.1 розділу ІІІ, п.п.6 п.1 розділу ІІІ Положення №893 дисциплінарна комісія під час проведення щодо поліцейського службового розслідування має право: викликати поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також запрошувати інших працівників органів (підрозділів) поліції, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають стосунок до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них усні або письмові пояснення, здійснювати фіксацію технічними засобами за згодою особи, з якою проводиться бесіда, її усних пояснень, а також одержувати документи, які стосуються службового розслідування; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів службового розслідування; вивчати документи, що мають стосунок до службового розслідування, у разі потреби знімати з них копії і долучати до матеріалів службового розслідування; користуватися в установленому порядку базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та інших органів державної влади.

Відповідно до п.п.2 п.3 розділу ІІІ Положення №893 член дисциплінарної комісії для з`ясування питань, пов`язаних зі службовим розслідуванням, із дотриманням чинного законодавства України відвідує органи, підрозділи, установи поліції або за погодженням з адміністрацією інші органи державної влади та місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації незалежно від форм власності, отримує від їх працівників письмові або усні пояснення, документи та матеріали, що стосуються предмета службового розслідування.

Згідно із п.2 розділу І Порядку №893 територіальні органи поліції - головні управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві, а також міжрегіональні територіальні органи Національної поліції України.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.1 розділу IV Порядку №893 уповноважений керівник або особа, яка виконує його обов`язки, під час службового розслідування: контролює роботу дисциплінарної комісії, надає голові та членам дисциплінарної комісії доручення стосовно проведення службового розслідування; розглядає клопотання про відвід голови та членів дисциплінарної комісії, скарги на їх дії або бездіяльність, за наявності підстав змінює склад дисциплінарної комісії; у разі відсутності повноважень на залучення до проведення службового розслідування представників інших органів (підрозділів, закладів, установ) поліції звертається до старших прямих керівників з клопотанням про включення до складу дисциплінарної комісії працівників цих органів (підрозділів, закладів, установ) поліції; приймає рішення про розгляд справи дисциплінарною комісією на відкритому засіданні; підписує запити до інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності з метою збирання матеріалів, необхідних для проведення службового розслідування; розглядає висновок за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування) та матеріали службового розслідування; у разі незгоди із висновком службового розслідування в межах установленого строку надає доручення голові та членам комісії щодо додаткової перевірки обставин, які раніше не були відомі або не були враховані під час проведення службового розслідування, а також щодо доопрацювання висновку службового розслідування; у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії продовжує наказом строк проведення службового розслідування, але не більш як на один місяць; затверджує висновок службового розслідування та з урахуванням зібраних за результатами його проведення матеріалів приймає рішення, що може відрізнятися від запропонованого дисциплінарною комісією; при встановленні під час службового розслідування діяння, що містить ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, уживає заходів у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За правилами п.4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.5 розділу VI Порядку №893 у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Згідно із п.9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктом 1 розділу VIІ Порядку №893 визначено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Отже, дисциплінарна комісія є державним колегіальним органом - тимчасовим спеціальним суб`єктом права у структурі органів Національної поліції України; має право на усне чи письмове витребовування інформації та документів, пов`язаних із предметом службового розслідування від поліцейських цього ж самого територіального органу поліції, а відносно інших учасників суспільних відносин за підписаним керівником територіального органу поліції запитом; не має ані обов`язку, ані фізичної здатності здійснювати реєстрацію власно складених та адресованих іншим структурним підрозділам територіальних органів поліції запитів за обліками документообігу; наділена виключною компетенцією за визначення наявності або відсутності події та складу проступку поліцейського; уповноважений керівник поліції має право надати дисциплінарній комісії вказівку на проведення додаткової перевірки певних обставин та визначити відмінний від запропонованого дисциплінарною комісією вид покарання, але не має впливу на формування судження дисциплінарної комісії як окремого, самостійного та незалежного суб`єкта владних повноважень з приводу визначення наявності або відсутності події та складу проступку поліцейського.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем в рамках розгляду цієї справи оскаржується саме наказ Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352, який, на думку позивача, є протиправним та таким, що порушує його права.

Згідно із рапортом заступника командира батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Шинкаренка Є.Ю. від 04.07.2024 р. позивач під час знаходження у відрядженні відмовився від виконання наказів, службових обов`язків, подальшого проходження навчання, участі у відсічі збройної агресії з боку країни агресора; згідно з доповідною запискою заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 04.07.2024 р. позивач під час знаходження у відрядженні відмовився від виконання наказів, службових обов`язків, подальшого проходження навчання, участі у відсічі збройної агресії з боку країни агресора.

Таким чином, за складеними працівниками поліції письмовими доказами мають місце ознаки відмови позивача від виконання наказу Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352.

У розумінні ст.14 Дисциплінарного статуту суд визнає ці ознаки явно та очевидно поза будь-яким розумним сумнівом достатніми для вчинення субєктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу призначення службового розслідування.

Своєю чергою суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2024р. №64/2022 в Україні було запроваджено воєнний стан і згідно з ч.3 ст.78 КАС України загальновідомими є обставини продовження дії правового режиму воєнного стану і досі, а згідно з ч.4 ст.8 Закону №508-VIII під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно із п.24 ч.1 ст.23 Закону №508-VIII органи Національної поліції України беруть участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до приписів ч.2 ст.24 Закону №508-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно із ч.5 ст.42 Закону України №508-VIII під час дії воєнного стану, у разі необхідності відбиття нападу, що загрожує життю чи здоров`ю поліцейського або іншої особи, а також усунення небезпеки у стані крайньої необхідності або при затриманні особи, яка вчинила правопорушення та/або чинить опір поліцейському, поліцейський має право використати підручні засоби.

Положеннями ч.9 ст.42 Закону №508-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліцейський має право застосовувати заходи примусу, передбачені цією статтею стосовно осіб, які беруть участь у збройній агресії проти України, без врахування вимог та заборон, передбачених статтею 43, частинами четвертою та п`ятою статті 45, а також частиною дев`ятою статті 46 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону №508-VIII поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Також, аналогічний по суті припис було включено законодавцем до положень ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту, де указано, що поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ.

Суд зазначає, що оскаржуваний позивачем наказ Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352 не містить жодних ознак злочинності чи явної незаконності, а навпаки - спрямований на здобуття поліцейськими конкретних знань, вмінь та навичок, потрібних для виконання завдань Національної поліції України.

У ході розгляду справи судом не встановлено в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі об`єктивних даних, котрі б свідчили про те, що наказ Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352 порушує права (інтереси) позивача у сфері проходження публічної поліцейської служби.

Крім того, виявлення суб`єктом владних повноважень достатніх ознак невиконання позивачем наказу Департаменту патрульної поліції від 26.06.2024 р. №352 в умовах воєнного стану згідно з ст.70 Закону України від 02.07.2015р. №508-VIII "Про Національну поліцію" може бути підставою для відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції «Про відрядження» № 352 від 26.06.2024 в частині направлення у відрядження капрала поліції Пустоварова Семена Юрійовича, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Також, під час розгляду справи не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції № 1384 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування» в частині, що стосується капрала поліції Пустоварова Семена Юрійовича, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Крім того, суд зазначає, що аналогічні висновки було викладено і Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2024 року у справі №520/20786/24.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.