Справа № 160/9803/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2025 року

м. Київ

справа №160/9803/24

адміністративне провадження № К/990/51387/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів - Желєзного І. В., Мельник-Томенко Ж. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року

у справі № 160/9803/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправними наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 44 від 22 березня 2022 року про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та скасувати його;

- визнати протиправними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі ст.26 закону «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України № 277-VІІІ від 07.04.2015 року «Про внесення змін до Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі ст.26 закону «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України № 277-VІІІ від 07.04.2015 року «Про внесення змін до Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити військовослужбовця зі списків особового складу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , та направити особову справу ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судове рішення про повернення позовної заяви, позивач не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому, суди попередніх інстанцій керувались висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.01.2020 року у справі №420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі №360/1870/19, від 21.02.2018 року у справі № 815/4480/16, від 31.07.2018 року у справі № 311/32/17 (2-а/311/11/2017), від 03.05.2018 року у справі № 826/6380/17, від 10.02.2023 року у справі №461/10111/21, від 07.02.2023 року у справі №120/14564/21-а та в ухвалі Верховного суду від 09.02.2023 року №620/5974/22, постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі №9901/611/19, від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 щодо підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій з посиланнями на нормативно-правові акти України.

Суд наголошує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на оскарження позивачем ухвали про повернення позовної заяви та у силу положень статті 333 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 160/9803/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді І. В. Желєзний

Ж. М. Мельник-Томенко