Справа № 726/4126/24
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4126/24
Провадження №2-а/726/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

15.12.2024 через систему «Електронний суд» до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 грудня 2024 року №2448 у справі про адміністративне правопорушення, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Позивач вказує, що відповідно до оскаржуваної постанови, його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, в особливий період, порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: отримавши УкрПоштою повістку №320042 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 14.10.2024, у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився.

Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не був належним чином повідомлений про необхідність з`явлення до ЧМТЦК 14 жовтня 2024 р. і такі докази відсутні. Звертає увагу суду, що є багатодітним батьком, тому за наявності активної відстрочки беззаперечно з`явився по повістці до ЧМТЦК, так як жодних підстав ухилятись від виклику в ТЦК в нього немає. Більше того вказує, що 1 жовтня 2024 року особисто приходив до ЧМТЦК для оновлення даних, та щоб забрати довідку про відстрочку від мобілізації.Військово-облікові дані були неодноразово вчасно оновлені ним та військово-лікарська комісія пройдена вчасно і висновки актуальні до 2027 року.Незрозуміло для якої мети він викликався, враховуючи що уже перебував на військовому обліку, пройшов ВЛК та мав чинну відстрочку.

10.01.2025 до суду надійшов відзив на адміністративний позов від ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому представник відповідача просив відмовити у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 за безпідставністю.

Звертає увагу суду і на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови у якості доказів вини вчинення правопорушення було взято до уваги: протокол від 06.12.2024 №?2448 про адміністративне правопорушення; копію паспорту; повістку №?320022; докази поштового відправлення та інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр «Оберіг»). Проведеним аналізом зазначених вище письмових доказів при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача було встановлено, що останній порушив правила військового обліку під час дії особливого періоду (діє в Україні з 17.03.2014 після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №?303/2014 «Про часткову мобілізацію»), а саме отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив, та в подальшому до вказаного відділу не з`являвся, порушивши вимоги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказує, що 04.10.2024 Позивачу засобами поштового зв`язку з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання уточнену протягом 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних була направлена повістка №?320022. Позивач вимогу направленої йому повістки не виконав своєчасно відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не прибув про поважність причин неявки не повідомив. При цьому Постановою 560 та 4.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» імперативно визначені поважні причини неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці. Жодних документів відповідних уповноважених державних органів, які можуть підтвердити поважність причини неприбуття Позивача визначений у повістці на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення або розгляду справи надані не були.

Відповідно до пп.2 п. 41 Постанови №?560 поштова відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного.

На момент складання протоколу, розгляду справи про адміністративне правопорушення у Позивача жодних зауважень, клопотань про перенесення розгляду справи або бажання скористатись правовою допомогою зазначено не було. Матеріали адміністративної справи відповідають вимогам ст.235 КУПАП, протокол складено правильно, правопорушник під особистий підпис був повідомлений про час і місце розгляду справи, права, визначені ст.268 КУпАП, роз`яснені, обставини, що виключають здійснення провадження у справі та визначені ст. 247 КУпАП - відсутні.

Адміністративний позов ОСОБА_1 сформований в системі «Електронний суд» 15.12.2024, отриманий судом 16.12.2024 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10.01.2025, про що повідомлено сторони у справі. У подальшому судове засідання у справі відкладено у зв`язку із не надходженням відзиву у справі та наданням можливості відповідачу подати такий відзив.

У судове засідання 22.01.2025 сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені судом про дату, час та місце його проведення.

Поряд із цим позивач скерував до суду письмове клопотання у якому просив розгляд справи провести за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 не забезпечив участь представника у судовому засіданні, скерував відзив на позовну заяву у якому викладено позицію щодо позову та долучив до матеріалів справи, разом із відзивом, ряд доказів.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі докази, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 06.12.2024 стрільцем 2 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 складено Протокол ЧМТЦК № 2448 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП за фактом того, що 06.12.2024 о 10:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт адміністративного правопорушення, а саме: гр. ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши УкрПоштою повістку №?1507 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 14.10.2024, у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Також у протоколі вказано про те, що гр. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права передбачені ст. 268 КУпАП та те, що розгляд справи відбудеться 06.12.2024 о 10:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом встановлено і те, що 06.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковником ОСОБА_3 винесено постанову ЧМТЦК № 2448 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, якою визнано винним гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 06.12.2024 о 10:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт адміністративного правопорушення, а саме: гр. ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши УкрПоштою повістку №?1507 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 14.10.2024, у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.

Разом із відзивом відповідач долучає докази, які були ним враховані при винесенні оскаржуваної постанови, а саме: протокол від 06.12.2024 №?2448 про адміністративне правопорушення; копію паспорту ОСОБА_1 ; повістку №?320022; докази її поштового відправлення та вказує про те, що користувався інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр «Оберіг»).

Відповідно до даних копії долученої Повістки №?320022 від 04.10.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , викликався 14.10.2024 об 11:00 до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних.

Також долучено копію поштового конверту із відміткою «Повістка ТЦК. Вручити особисто» від 04.10.2024 із Довідкою про повернення 23.10.2024 у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Разом із тим, позивач долучає до позову також своє тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.09.2022; Довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 № 89/3065 від 20 вересня 2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (чоловік на утриманні якого перебувають троє або більше дітей віком до 18 років та н має заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) на строк до 09.11.2024.

Крім того суду надано копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до яких ОСОБА_1 є їх батьком.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 липня 2017 року ОСОБА_1 з 18 липня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

До матеріалів справи долучено дані військово-облікового документу із Резерв + відповідно до яких ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, придатний до військової служби, відповідно до ВЛК від 15.06.2022, його дані уточнено вчасно 18.05.2024.

Вирішуючи заявлені вимоги суд враховує такі правові положення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154 (далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-УІІІ.

У розумінні ст.1 Закону № 389-УІІІ, воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-ІХ від 24 лютого 2022 р., оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної позивачем постанови, та продовжують існувати на час розгляду даної справи).

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року.

Відповідно до ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також у ст. 17 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Аналогічне передбачено у п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Також цією статтею передбачено, що має бути зазначено у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; місце, день і час явки за викликом; підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки).

Статтею 27Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі отримання письмової відповіді про неможливість здійснити адміністративне затримання та доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки його керівник протягом п`яти днів з дня отримання такої відповіді надсилає такому громадянину в паперовій формі засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його місцезнаходження, місця проживання чи перебування вимогу про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, в даному конкретному випадку, довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Так, форма повістки та розписки про її вручення, їх зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, згідно з яким повістка має відривну частину - розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Як зазначено у Примітці до форми розписки, повістка вважається врученою:

- рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення - у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу;

- шляхом вручення під особистий підпис - у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).

Згідно із положеннями п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Положеннями п. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи відповідачем долучено докази на підтвердження факту надсилання повістки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 04.10.2024 та повернення її 23.10.2024 у зв`язку із неврученням через відсутність адресата.

Тобто, у даному випадку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання є днем вручення повістки про виклик до ТЦК та СП.

Більше того, відповідач вказує про те, що повістка була направлена за уточненою позивачем адресою місця його проживання, а сам позивач не заперечує свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд зауважує, що жодних поважних причин неприбуття, визначених ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 не вказує, а факт неотримання повістки та проставлення відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, вказану ним в ході уточнення облікових даних, сам по собі не є достатнім аргументом для скасування оскаржуваної постанови, а один лише факт неотримання поштового відправлення, що містить повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без наявності поважних причин неотримання такої повістки та неявки на виклик, не може ставати підґрунтям для уникнення адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Наявність у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд не приймає як обставину, яка звільняє останнього від обов`язку з`являтись за викликом до зазначеного органу військового управління. Таке твердження позивача не ґрунтується на нормах закону та не може бути оцінено як поважна причина неявки.

Також необґрунтованими є посилання на уточнення вчасно облікових даних та проходження ВЛК, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину факт неявки на виклик до ТЦК та СП, а не порушення порядку оновлення облікових даних чи не проходження ВЛК.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи позивача в частині відсутності реєстраційного номеру повістки, оскільки у оскаржуваній постанові зазначено номер повістки 320042 та відомості про виклик про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 14.10.2024 для уточнення даних.

Незрозумілими є посилання у позові на триваючий характер правопорушення, оскільки у оскаржуваній постанові не зазначено про це, а чітко вказано про те, що саме 14 жовтня 2024 року позивач не з`явився на виклик.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 за повісткою №320022 від 04.10.2024 (оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття), чого ним зроблено не було та у зв`язку з чим він допустив порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постанова винесена начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у межах наданих йому повноважень, оскільки останній має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (п.п. 12-13 Положення № 154).

ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи щодо нього, а про наявність якихось клопотань чи заперечень при винесенні постанови не вказано.

Адміністративне стягнення накладено у межах визначених санкцією ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд доходить висновку, що відповідачем обґрунтовано з дотриманням вимог чинного законодавства, наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення, визнано винуватим ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, відсутністю витрат відповідача, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, керуючись ст.ст. 9, 210-1, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 90, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 грудня 2024 року № 2448 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев