Справа № 280/920/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ

20 січня 2025 рокуСправа № 280/920/24 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши заяву позивача про здійснення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі №280/920/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема вирішено:

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на яку мав право ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.05.2022 по 31.03.2023 у розмірі до 100000,00 грн. щомісячно пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №280/920/24 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі №280/920/24 - змінено, виклавши другий та третій абзац його резолютивної частини наступним чином:

«Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, на яку мав право ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.05.2022 по 29.03.2023 у розмірі до 100000 грн. щомісячно, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а також щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану ОСОБА_2 щорічну основну та додаткову відпустки за 2017-2022 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, на яку мав право ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 08.05.2022 по 29.03.2023 у розмірі до 100 000 грн. щомісячно, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у т.ч. включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), з урахуванням раніше проведених виплат.».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі №280/920/24 залишено без змін.

10.01.2025 від позивача до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій заявник просить суд зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 13.01.2025 заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Від відповідача до суду надійшла заява, в якій зазначено, що відповідачем вживаються всі можливі заходи спрямовані на виконання рішення суду. Представник відповідача зазначає, що ВЧ НОМЕР_1 не має особового фінансового рахунку і підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 , яка в свою чергу є розпорядником коштів третього рівня, що утримується за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету. Представник відповідача зазначає, що тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира з правової роботи військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт на виконання рішення Запорізького окружного суду від 10 квітня 2024 року по справі №280/920/24, з довідкою-розрахунком належних позивачеві виплат відповідно до вищевказаного рішення суду. Відповідач зазначає, що після надходження відповідних коштів рішення суду буде виконано у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Суд розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу.

Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду без наявності на те поважних причин.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що норма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, з аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд зазначає, що надані відповідачем до матеріалів справи докази підтверджують те, що відповідачем вживаються залежні від нього заходи спрямовані на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Так, зокрема відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 07.12.2024 №7637 встановлено, що на виконання рішення суду позивачу нараховано до виплати кошти в розмірі 860967,74 грн.

Також, судом встановлено, що т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_3 звернувся з клопотанням до командира ВЧ НОМЕР_2 з клопотанням для виділення асигнувань для виплати коштів на виконання рішення суду по справі №280/920/24.

При цьому, суд враховує те, що військова частина НОМЕР_1 не має особового фінансового рахунку і підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 , яка в свою чергу є розпорядником коштів третього рівня, що утримується за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем вживають залежні від нього дії спрямовані на виконання рішення суду, а відтак зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду не буде сприяти пришвидшенню його виконання.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, то відповідно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.241, 248, 256, 382 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова