Справа № 160/32320/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.12.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не видання відносно ОСОБА_1 наказу «Про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу з питань призначення державних соціальних допомог, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року» (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану») та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу на коефіцієнт 1,5;
- зобов`язати управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації видати наказ про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу з питань призначення державних соціальних допомог, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану»);
В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що бездіяльність відповідача щодо невинесення наказу «Про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу з питань призначення державних соціальних допомог, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року» порушує її право на отримання заробітної плати з урахуванням коефіцієнта 1,5, передбаченого Постановою КМУ від 25.04.2023 року №391.
Ухвалою від 14.12.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 14.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження.
17.01.2024 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій викладені аргументи проти заперечень відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву. Так, позивач вказала, що з метою реалізації виплати їй посадового окладу з урахуванням коефіцієнту 1,5, відповідач зобов`язаний визначити її робоче місце шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях можливих бойових дій. Після такого затвердження (прийняття відповідного наказу) повинні бути внесені зміни до штатного розпису. Проте відповідач грубо порушує вимоги Постанови №391, оскільки не видає відповідний документ (наказ), яким би затвердив перелік працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях можливих бойових дій та не здійснює виплати в розмірі, що передбачений Постановою №391.
Ухвалою суду від 19.01.2024 року провадження у справі зупинено до отримання витребуваних доказів судом.
02.02.2024 року відповідачем надано до суду витребувані документи.
02.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Так, ОСОБА_1 прийнята на посаду 31.03.2021 року (Наказ №6-К), відповідно до якого ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення державних соціальних допомог (локальний код 1229) управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації в порядку переведення з управління соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації з 01.04.2021 року з посадовим окладом, згідно зі штатним розписом. Безпосередньо до роботодавця щодо вирішення питань, що виникають із трудових відносин позивач не звертався, що не спростовується самим позивачем та підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Позивач не звертався одноособово до відповідача з метою вирішення питання, що стосується його трудової діяльності. А отже, відсутні будь-які відомості та дані, що підтверджують бездіяльність відповідача. Зважаючи на наявні документи, що регулюють діяльність юридичної особи Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації і відомості про які включені до відповідних Державних реєстрів, локальні акти по юридичній особі встановлено відсутність документального підтвердження щодо конкретно визначених працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та робоче місце яких зазначено у відповідному переліку працівників, затвердженому керівником державного органу (керівником державної служби). Наголошено, що задоволення позовної вимоги про видання наказу про визначення працівника як такого, що здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Ухвалою від 05.02.2024 року поновлено провадження по справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 прийнята на посаду 31.03.2021 року (Наказ №6-К), відповідно до якого ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення державних соціальних допомог (локальний код 1229) управління соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації в порядку переведення з управління соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації з 01.04.2021 року з посадовим окладом, згідно зі штатним розписом.
Відповідач у листі №1552 від 11.07.2023 року у відповідь на лист працівників відділів УСЗН Синельниківської РДА (локальний код 1229) повідомив, що з метою недопущення неефективного та не цільового використання бюджетних коштів, безумовного дотримання діючого законодавства у сфері оплати праці, порушене питання розглядається РДА. Про вжиті заходи буде повідомлено додатково.
У колективному зверненні від 24.07.2024 року зазначено, що колектив відділення 30.06.2023 року надіслав звернення (також наявне у матеріалах справи) до безпосереднього керівника Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації Ніни Болтнєвої з проханням надати роз`яснення щодо невиконання постанови КМУ №391 від 25.04.2023 року. Відповідь отримано 11.07.2023 року, проте колектив вона не задовольнила. Зважаючи на що у зверненні вказано прохання про роз`яснення стосовно підвищення посадових окладів працівникам відділення на коефіцієнт 1,5.
Національне агенство України з питань державної служби сформував лист №3875/10.3-23 від 15.08.2023 року за результатами розгляду колективного звернення від 24.07.2023 року.
Управління соціального захисту населення Синельниківської РДА листом №2069 від 13.09.2023 року надало відповідь на запит працівників відділів управління (локальний код 1229) від 17.07.2023 року, який надійшов до відповідача 07.09.2023 року. Відповідач відмовив у наданні відповіді на запит.
У матеріалах справи наявна колективна скарга від 06.10.2023 року, адресована Президенту України, щодо допомоги у вирішенні питання виконання вимог постанови КМУ №391 від 25.04.2023 року керівництвом Управління соціального захисту населення Синельниківської РДА.
05.01.2024 року колективом Покровського відділення, у т.ч. і позивачем, подано колективні звернення до Голови Покровської Чорнобильської громадської організації «ВГОІ» Союз Чорнобиль Україна» та до начальника Синельниківської РС№3 філії ДЕ «Центр пробації» у Дніпропетровській області з проханням підтвердити фактичне місцезнаходження відділу за адресою: смт. Покровське, вул. Соборна, 106, ІІ поверх, кабінети 205, 206, 207, 209, 210, 211.
Голова Покровської Чорнобильської громадської організації «ВГОІ» Союз Чорнобиль Україна» надав 05.01.2024 року відповідь на колективне звернення, яким підтвердив, що за адресою: смт. Покровське, вул. Соборна, 106, ІІ поверх, кабінети 205, 206, 207, 209, 210, 211 знаходяться віддалені робочі місця працівників Покровського відділу (локальний код 1229) управління соціального захисту населення Синельниківської РДА.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із частинами першою та третьою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII встановлено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
За приписами статті 50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" (далі - постанова №391), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5 (п.п.1 п.1 постанови №391).
Підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом 1 цього пункту, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця;
заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу (п.п.2 п.1 постанови №391).
Для цілей цієї постанови розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії;
працівникам державних органів, які включені до переліку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством (п.п.3 п.1 постанови №391).
Працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються (п.п.4 п.1 постанови №391).
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.022 року №309, Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району віднесена до території можливих бойових дій 24.02.2022 року.
Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 25.08.2023 року №928 "Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану" (далі - постанова №928), пунктом 1 якої (в редакції, чинної у спірний період) визначено, що працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці (далі - надбавка) за фактично відпрацьований час на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - перелік територій), для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.
За приписами пункту 2 цієї постанови розмір надбавки визначається керівником відповідної установи, закладу та організації за погодженням з головним розпорядником бюджетних коштів у межах фонду оплати праці та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється надбавка, та розташування робочих місць таких працівників визначаються керівником відповідної установи, закладу та організації шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливих бойових дій).
Згідно із пунктом 5 постанови №928 дія цієї постанови не поширюється на військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, та працівників інших державних органів.
У свою чергу, виходячи з аналізу пункту 5 постанови №928, суд дійшов висновку, що дія цієї постанови не поширюється на позивача як "працівника інших державних органів", а застосуванню підлягає саме постанова №391, оскільки вона передбачає оплату праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану.
Суд зазначає, що відповідно до постанови №391 керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) визначається розташування робочого місця працівника шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що в Управлінні відсутні документальні підтвердження щодо конкретно визначених працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та робоче місце яких зазначено у відповідному переліку працівників, затвердженому керівником державного органу (керівником державної служби).
Разом з тим, розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії віднесено до компетенції відповідача, а відтак є його дискреційними повноваженнями.
Суд не може підміняти державний орган, рішення дії та бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Тому, встановивши протиправну бездіяльність відповідача щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача визначити розташування робочого місця ОСОБА_1 з 28.04.2023 року шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до постанови КМУ №391.
Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Оскільки цим судовим рішенням встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , а виплата посадового окладу з урахуванням коефіцієнта 1,5 здійснюються на підставі переліку та з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця, то ці вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ №391.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації визначити розташування робочого місця ОСОБА_1 з 28.04.2023 року, шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до постанови КМУ №391.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1431,46 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко