Справа № 400/2501/24
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 400/2501/24
Номер провадження 2-а/489/4/25
Рішення

Іменем України

22 січня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.03.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Єфремовим В.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1596256 про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.4 ПДР та п. 2.9.в ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-3 КУпАП. Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивачу не було роз`яснено права, передбачені ст.. 63 КУ та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, про що свідчить відсутність підпису на постанові. Працівник поліції одночасно з винесенням оскаржуваної постанови виніс постанову серії ЕНА №1596166 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, чим порушив вимоги ст.. 36 КУпАП. Законодавство не дозволяє «безмежного» складення постанов. Окрім того, під час зйомки на бодікамеру постанову підписала зовсім інша людина ,яка не представилася та не показала свої документи. Позивач під час зйомки зазначив, що реєстраційні документи перебувають в автомобілі, працівник поліції на це не відреагував та не перевірив номерні знаки. Позивач також вказав, що розглядатись справа про порушення ПДР може тільки у приміщенні відповідного управління патрульної поліції.

Представник позивача вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначив, що під час несення служби 06.03.2024 інспектором УПП в Миколаївській області ДПП старшим лейтенантом поліції Єфремовим В.О., разом з напарником ,було виявлено порушення ПДР, а саме: водій керував т/з SKODA OCTAVIA COMBI з д.н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 )рухався по вул. Троїцька, біля будинку №222 зі швидкістю 82 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 32 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Тому позивача було вирішено зупинити. Під час перевірки за наявними базами Інформаційний портал НП України, реєстраційного документу на т/з, який надав ОСОБА_1 було виявлено, що номерний знак НОМЕР_1 не належить т/з SKODA OCTAVIA COMBI. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.9.в ПДР було прийнято рішення про винесення постанов у справах про адміністративне правопорушення щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис вручена її копія. З відеозапису вбачається, що позивача в повній мірі ознайомлено з його правами згідно ст..63 Конституції України, про що також свідчить його підпис в п.8 постанови. Крім того, вбачається як саме позивач підписує оскаржувану постанову та отримує її копію. Що стосується заперечення позивача щодо місця складання постанови, то у відповідності п.2.3 Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 5-рп/2015 ,скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Єфремовим В.О. було винесено постанову серії ЕНА 1596256 про накладення адміністративного стягнення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 по вул. Кірова, 222 в м. Миколаєві керував т/з з номерним знаком НОМЕР_1 , порушив п.12.4 ПДР та при перевірці документів виявилось, що даний номерний знак не належить цьому т/з наг. Реєстр 470960, чим порушив п.2.9в. ПДР керування водієм т/з з номерним знаком, що не належить цьому засобу, водія притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Відеофіксація здійснювалась камерою поліцейських 470960 (пункт 5).

08.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до начальника управління патрульної поліції в Миколаївській області з заявою, в якій просив скасувати одну із постанов інспектора роти №1 батальйону №3 управління патрульної поліції в Миколаївській області Єфремова Володимира Олександровича, оскільки було порушено вимоги ст. 36 КУпАП та санкція мала бути накладена за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до доповідної записки про результати перевірки інформації, викладеної у заяві ОСОБА_1 встановлено, що дійсно старший лейтенант поліції Єфремов В.О. під час розгляду справи Галімона В.М. безпідставно виніс постанову ЕНА №1596166 за ч.1 ст.122 про накладення стягнення у вигляді штрафу 340 грн. За результатами перевірки вважали б постанову ЕНА №1596166 за ч.1 ст.122 КУпАП винесену відносно ОСОБА_1 скасувати на підставі п.3 ст. 293 КУпАП, справу закрити; дії інспектора 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області Єфремова В.О. визнати такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно з рішенням за фактом оскарження ОСОБА_1 постанови ЕНА №1596166 від 14.03.2024 вирішено постанову ЕНА №1596166 за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором 1 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області Єфремовим В.О. відносно ОСОБА_1 - скасувати, справу закрити.

Відповідно до листа про результати перевірки інформації, викладеної в заяві ОСОБА_1 останньому повідомлено, що постанову ЕНА №1596166 від 06.03.2024 скасовано та закрито справу.

Відповідно до ст. 121-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за експлуатацію водіями транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені або підроблені.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до пп. 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС,або таким,що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення,а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові,посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу,стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові(за наявності),дата народження,місце проживання чи перебування; опис обставин,установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта,що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних,визначених частиною другою цієї статті,повинна містити відомості про: дату,час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб,який зафіксовано в момент вчинення правопорушення(марка,модель,номерний знак); технічний засіб,яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Суд враховує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1596256 від 06.03.2024 зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис адміністративного правопорушення (камера поліцейського 470960). Зазначення вказаних технічних засобів в п. 5, а не в п.7 оскаржуваної постанови не є підставою для скасування такої постанови.

З ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч.1 ст.121-3 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Таким чином, розгляд справи за ч.1ст.121-3 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, тому протокол не складається і на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283цього Кодексу.

При цьому, суд вважає за потрібне роз`яснити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і винесення постанови за результатами розгляду інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку (на місці), підстав для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

За такого, посилання позивача про неналежне місце розгляду адміністративної справи спростовуються вищенаведеним правовими нормами.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №712/12830/16-а від 05.08.2019 суд звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що підтвердженням порушення особи ПДР України є постанова від 11листопада 2016 року серії ПС2 №972220, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Що стосується посилання позивача щодо не роз`яснення йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України.

З досліджуваного в судовому засіданні відео з нагрудного відео реєстратора поліцейського слідує, що інспектор почав роз`яснювати ОСОБА_1 його права, проте той, перебиваючи, відповідав «я розумію». На зауваження патрульного, що це така процедура з приводу роз`яснення прав, позивач відповів знову «я все розумію» (0:03:35 даного відео).

Окрім того, на відрізку відео (0:06:32) вбачається як позивач власноруч підписує постанову.

З цього слідує, що процедура з приводу роз`яснення прав не була порушена інспектором та позивач був обізнаний про них, на що вказав особисто.

Правовою ж підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, сама по собі не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Таким чином, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відео з нагрудного відео реєстратору поліцейського, позивач знав, що номерний знак на його т/з не відповідає цьому транспортному засобу та не заперечував цього. Більш того, він пояснив поліцейським, що відповідний номерний знак лежить у нього в багажнику. На заперечення патрульного про те, що він має бути прикріплений до транспортного засобу, а не бути в багажнику, позивач відповів, що такі його дії обумовлені військовою необхідністю та його вже зупиняли інші патрульні з цього приводу.

Окремо позивач звертає увагу на ту обставину, що працівник поліції одночасно з винесенням оскаржуваної постанови виніс постанову ЕНА №1596166 про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, чим порушив вимоги ст..36 КУпАП, але законодавець не дозволяє «безмежного» складення постанов.

Відповідно до п.3 Розділу 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд звертає увагу на те, що відносно позивача дійсно було винесено одночасно дві постанови: серії ЕНА №1596256 від 06.03.2024 та серії ЕНА №1596166 від 06.03.2024, розмір штрафів в яких установлений в кожній окремо, без урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, станом на день ухвалення судового рішення, постанова серії ЕНА №1596166 від 06.03.2024 вже була скасована вищестоящим органом в ході проведення службової перевірки, про що повідомлявся позивач.

За таких обставин, посилання позивача на порушення його прав одночасним складанням постанов про накладення адміністративних стягнення спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач порушив вимоги п.2.9в ПДР (при перевірці документів виявилось, що даний номерний знак не належить цьому т/з), за що інспектором патрульної поліції було правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1596256 від 06.03.2024 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1596256 від 06.03.2024.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем 2 у справі, не стягуються.

Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України,суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1б/1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв