Справа № 290/1718/24
Суддя: Шакалов А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2025 року селище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Шакалов А.В.,

при секретарі судового засідання Нестерук М.О.

за участю:

представника позивача адвоката Крижанівського О.А.

представника відповідача - Гречковського Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17 вересня 2024 року стосовно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500,00 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, викладені у постанові події не відповідають фактичним обставинам. Також, позивач зазначив, що протиправної, винної дії чи бездіяльності, вказаної в оскаржуваній постанові, ним не вчинено, причини неявки 05.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 були поважними перебування на лікарняному.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2024 року справу передано головуючому судді Шакалову А.В.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 02 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 06.01.2025, копію ухвали надіслано сторонам по справі.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкладено розгляд справи на 16 січня 2025 року та надано відповідачу додатковий строк для надання відзиву.

15 січня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити

у задоволенні позовних вимог.

Заперечення відповідача обґрунтовуються таким: позивач, не прибувши на виклик 05.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що являє склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідач, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначає, що перебування позивача на амбулаторному лікуванні є поважною причиною не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте вказує, що позивачем не виконано вимогу повідомити відповідача про неможливість прибути на зазначену дату.

Також, зазначає, що у позивача було достатньо часу для надання ІНФОРМАЦІЯ_2 детальних пояснень та доказів поважності неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі цих обставин вважає оскаржувану постанову винесену у порядку та спосіб передбачених законом.

Ухвалою від 16 січня 2025 року через неможливість забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку (відсутній інтернет у суді) розгляд справи відкладено на 21.01.2025.

21.01.2025 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме виписки з медичної карти ОСОБА_1 № 67915725.

Під час судового засідання, заслухавши думки сторін, суд ухвалив долучити зазначений доказ до матеріалів справи.

21.01.2025 розгляд справи у судовому засіданні, за участі представника позивача та представника відповідача який браву участь у розгляді справи у режимі відеоконференцзв`язку.

Фактичні обставини справи

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що розпорядженням начальника восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 № 323 від 18 липня 2024 року Державне агентство водних ресурсів України та установи, підприємства та організації, що належать до сфери управління Держводагентства зобов`язано здійснити оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, у тому числі ОСОБА_1 , 1968 року народження. Цим розпорядженням передбачалось, особам зазначеним у ньому, вручити повістку про виклик на 05.08.2024 о 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки.

Факт відмови від повістки підтверджується актом відмови від повістки складений 26 липня 2024 року.

Зі змісту акту вбачається, що 26 липня 2024 року позивачу проголосили текст повістки, роз`яснивши обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 9:00 05.08.2024. В акті зазначено, що причиною відмови від повістки, є загострення захворювання та необхідність оперативного втручання. Акт складений у присутності позивача, що підтверджує його підпис.

Наказом Басейного управління водних ресурсів річки Прип`ять від 25.07.2024 № 184-К Про увільнення від роботи 05.08.2024 року провідного інженера-гідротехніка Пулинської дільниці ОСОБА_1 увільнено від роботи. Позивач ознайомлений з наказом 26.07.2024 року.

5 серпня 2024 року позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Про причини неявки не повідомив.

У цей же день, відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 67915725 ОСОБА_1 він почав перебувати на амбулаторному лікуванні в КП Романівська районна лікарня Романівської селищної ради

Тимчасова непрацездатність тривала з 05.08.2024 по 14.08.2024.

07.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано звернення до ГУНП в Житомирській області щодо доставлення ОСОБА_1 до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.09.2024 позивач був розшуканий та доставлений до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 органами Національної поліції. У цей же день ОСОБА_1 була вручена повістка про виклик на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, цей факт підтверджується копією розписки про вручення повістки від 03.09.2024 з особистим підписом позивача.

Крім того, ОСОБА_1 надав 03.09.2024 пояснення, у яких зазначив «Я, ОСОБА_1 , 1968 року народження, відмовляюсь від повістки у зв`язку із захворюванням та необхідністю оперативного втручання».

Під час судового засідання представник позивача заявив, що позивачем 03.09.2024 до пояснення надавались докази перебування його на лікарняному з 05.08.2024 по 14.08.2024. Проте, доказів своїх слів не надав, тому суд сприймає критично цю заяву.

17.09.2024 ОСОБА_1 на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не прибув, доказів направлення відповідачу пояснень щодо поважності не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.08.2024 не надсилав.

У цей же день начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , винесена постанова № 8/108 від 17.09.2024, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25 500 грн.

Висновок суду щодо обставин справи

Суд, враховуючи обставини зазначені вище, вважає, що сторони процесу не заперечують, що саме такий хід подій призвів до виникнення спору щодо правомірності оскаржуваної постанови.

Розбіжність позицій сторін полягає у тому, що позивач вважає, що він мав право не прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що у цей час перебував на амбулаторному лікуванні, що є поважною причиною неявки, отже винесення оскаржуваної постанови було неправомірним.

Натомість відповідач не спростовуючи факт перебування позивача на лікуванні, зазначає про обов`язок позивача відповідно до ч. 3 ст. 22 «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» повідомити про свою неявку на зазначену дату та вказати причини неявки. Позивачем не дотримано цих вимог, а тому у відповідача були всі підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 18 травня 2023 року в Україні введений воєнний стан та загальна мобілізація.

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок №1487), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 цього Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Крім того, останній абзац частини 3 ст. 22 зазначеного Закону вказує на обов`язок у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм передбачає обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з`явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

У зв`язку з наведеним, суд підтримує позицію представника позивача, що перебування з 05.08.2024 по 14.08.2024 є поважною причиною неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, суд оцінює обставини справи та докази не самі по собі, а у їх сукупності з іншими обставинами по справі.

Можливість не бути притягнутим до адміністративної відповідальності у випадку неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 передбачена чинним законодавством.

Проте, для її реалізації позивачу необхідно було вчинити відповідні дії, а саме повідомити про своє перебування на лікарняному у спосіб передбачений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку». Також, позивачу необхідно було потурбуватися про фіксацію факту повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 таких дій не вчинив і тому суд звертає увагу, що Конституція України закріплює для громадян принцип диспозитивності, тобто дозволено все, що не заборонено законом. Відповідно позивач, який знав про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи наслідки такого не прибуття, мав здійснити всі необхідні дії для збирання та надіслання відповідачу доказів правомірної поведінки.

Сам по собі факт перебування позивача на амбулаторному лікуванні без повідомлення уповноваженого, на винесення постанови, органу про неможливість прибути на визначену дату, не може бути визнаний підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тому суд приходить до висновку, що кваліфікація адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 ем за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є вірною, оскільки інкриміновані йому дії вчинені в особливий період.

Здійснюючи перевірку оскаржуваної постанови на відповідність вимогам закону, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається зі змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

При цьому, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, судом встановлено, що така містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 280 КУпАП, а саме: органом, що розглядав справу ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_1 вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина позивача встановлена та підтверджена матеріалами справи, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про оборону», ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Залишити постанову № 8/108 від 17.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене 21.01.2025.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ