Справа № 280/5026/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5026/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2024 ( суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі №280/5026/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2024 №75 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 , з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести з 09.04.2024 ОСОБА_1 , з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 05.03.1985 по 21.04.2016 та перерахувати пенсію за віком з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 №01-05-20/51 з врахуванням раніше виплачених сум та висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 09.04.2024 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 N 889-УІІІ та до заяви надав довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 №01-05-20/51. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2024 №5 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 10.12.2005 №889 у зв`язку з відсутністю 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Вважає, що дії відповідача щодо не призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправними та не узгоджуються з положеннями пенсійного законодавства, що визначає порядок призначення даного виду пенсії, тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2024 №75.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 09.04.2024 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 04.07.2001 по 21.04.2016 та перерахувати пенсію за віком з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 №01-05-20/51, у зв`язку із чим провести перерахунок і виплату пенсії з 09.04.2024, з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Крім того, основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно матеріалів пенсійної справи, стаж державної служби у позивача станом на 01.05.2016 складає 16 років 3 місяці 26 днів. Судом першої інстанції прогіноровано, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.03.1985, 23.08.2001 позивачем прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування. 09.02.2005 присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування та в подальшому присвоєні відповідні ранги. Враховуючи зазначене, зобов`язання суду інстанції перерахувати пенсію за віком з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 №01-05-20/51 Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області є безпідставним. Аргументуючи рішення, суд першої інстанції зазначає, що єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії згідно з вказаного Закону №3723-ХІІ «Про державну службу" було відсутність необхідного стажу державної служби, а судом встановлено, що такий стаж у позивача є. Однак, вбачається, що судом і інстанції не досліджено об`єктивно всі обставнити справи. Звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що станом на 01.05.2016 позивач не мав 20 років стажу державної служби, тому не дотримано вимоги пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а саме наявність стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Крім того, звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад Державної служби не працював. Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.04.2024 №01-05- 20/51 видана станом на квітень 2024 року. При цьому, у довідці зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Між тим, позивач звільнений 19.10.2018 з посади в.о старости на території сіл Вільнянка, Обще, Васильківське, Оріхівського району, Запорізької області, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII. Відтак, застосування при розрахунку пенсії державного службовця складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам Закону № 3723-XII.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

09.04.2024 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення його пенсії, призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі Закон №1058) на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 10.12.2005 №889 (далі Закон №889).

Заява позивача про перерахунок пенсії та додані до неї документи розглядалися за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2024 №5 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 10.12.2005 №889 у зв`язку з відсутністю 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01 травня 2016 року суспільні відносини, що охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон України №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII, втратив чинність.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.04.2024 №5 відмовлено позивачу, у переході з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" №889-VIII, оскільки відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Зазначено, що стаж роботи на посадах державної служби складає 16 років 3 місяці 26 днів.

Так, відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п.4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.

Так із записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 (записи №1 - №14) позивач з 05.03.1985 неодноразово обирався на посаду голови Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, а саме:

05.03.1985 обраний головою Вільнянської сільської ради народних депутатів;

16.03.1990 обраний головою Вільнянської сільської ради;

22.07.1994 обраний головою Вільнянської сільської ради;

24.04.1998 обраний сільським головою Вільнянської сільської ради;

25.04.2002 обраний сільським головою Вільнянської сільської ради;

20.04.2006 обраний сільським головою Вільнянської сільської ради;

16.11.2010 обраний сільським головою Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області;

19.11.2015 повноваження Вільнянського сільського голови закінчилися на підставі п.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

З 20.11.2015 по 21.04.2016 покладено виконання обов`язків старости на території сіл Вільнянка, Обще, Василівське (записи в трудовій книжці №15 та №16).

Враховуючи наведене, період роботи позивача з 05.03.1985 по 21.04.2016 в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови слід зарахувати до стажу державної служби.

Позивач просить зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 05.03.1985 по 21.04.2016, при цьому судом встановлено, що позивачу період з 05.03.1985 по 03.07.2001 вже зараховано до стажу державної служби. Таким чином, зарахуванню до стажу державної служби підлягає період з 04.07.2001 по 21.04.2016.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 04.07.2001 по 21.04.2016 в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з врахуванням наявності у позивача трудового стажу на державній службі станом на 03.07.2001, який зараховано відповідачем 16 років 3 місяці 26 дні, а також стажу, який, як встановлено судом у цій справі, слід зарахувати до спеціального стажу позивача (більше 14 років), що загалом складає понад 30 років, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу, тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший є протиправним.

Колегія суддів відзначає, що пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 р. №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Пунктом 2 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889 пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, а саме:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Так, позивачем було надано пенсійному органу довідку від 08.04.2024 №01-05-20/51 про складові заробітної плати затвердженого зразка, передбаченого постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 і будь-яких доказів того, що надана позивачем довідка не відповідає вимогам Постанови № 1-3, Порядку № 622 відповідачем не надано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з 09.04.2024 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 04.07.2001 по 21.04.2016 та перерахувати пенсію за віком з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 №01-05-20/51, у зв`язку із чим провести перерахунок і виплату пенсії з 09.04.2024.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2024 в адміністративній справі №280/5026/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 січня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова