Справа № 554/12074/24
Суддя: Сініцин Е. М.
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/40/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядового поліції Клованича Віталія Олексійовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ДоОктябрського районного суду м. Полтавинадійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядового поліції Клованича Віталія Олексійовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначав, що 24 жовтня 2024 року поліцейський 1 роти 1 взводу батальйону ПП в с. Чайки УПП у Київський області рядовий поліції Клованич Віталій Олексійович виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3335827, згідно з якою 24 жовтня 2024 рокуо 21 годині 43 хвилині, на 77 км дороги МОЗ Київ-Харків Бориспільського району Київської області, позивач керуючи автомобілем марки Wolkswagen CARAVELLE, державний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи намір повернути ліворуч або здійснити розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР Украйни (порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямі), і тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України.

Як зазначено в постанові, порушення виїзду на крайню ліву смугу зафіксовано на відео з БК 475749 на підставі чого інспектор визнав позивача винним у вчиненні зазначеного правопорушення та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 510 гривень. Із зазначеним рішенням інспектора про наявність правопорушення позивач не погоджується,так як вважаю себе невинуватим, оскільки не вчиняв адміністративне правопорушення. передбачене та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, пунктом 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Керуючи автомобілем у темний час доби у світлі фар на 77 км дороги МОЗ Київ-Харків попереду помітив перешкоду - ймовірно уламки від гуми вантажного автомобіля (відповідно до вимог пункту 1.10 Правил дорожнього руху перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу), що створювали небезпеку для руху в умовах недостатньої видимості (видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках), що змусило його здійснити плавне маневрування і перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу (за відсутністю інших транспортних засобів, і згідно з вимогами п.9.4 ПДР), з метою забезпечення можливості стежити за дорожньою обстановкою з урахуванням темного часу доби, недостатньої видимості у напрямку руху та для чіткого розпізнання елементів дороги, з наміром повернутися на праву смугу руху відповідно до п.11.5 ПДР (п. 11.5 ПДР передбачено те, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті)

Проте, при завершенні вказаного маневру і фактично намагання перестроювання транспортного засобу в праву смугу, ТЗ позивача був зупинений поліцейським, який напевно побачив попереднє маневрування.

Після зупинки поліцейський Клованич В.О. повідомив, що зупинив ТЗ за порушення п.11.5 ПДР Украйни (порушення виїзду на крайню ліву смугу), та поставив вимогу щодо надання документів водія для складання постави про правопорушення.

На неодноразові зауваження позивача, що він не рухався постійно у лівій смузі і щодо неправомірності вимагати документи без пред`явлення доказів правопорушення Клованич В.О. тривалий час не реагував, стверджуючи, що докази надасть під час розгляду справи.

На повторну вимогу надати докази щодо тривалого руху мого ТЗ у крайній лівій смузі, поліцейський повідомив, що вони зафіксовані приладом, який знаходиться у приміщенні стаціонарного поста поліції (який саме прилад не уточнював), і данні знаходяться на ПК.

На чергову вимогу щодо надання доказів, поліцейський ОСОБА_2 погодився їх надати та відійшовши на деякий час до приміщення посту, повернувся і продемонстрував відеозапис з власного мобільного телефону, на якому у продовж кількох секунд, зафіксовано рух автомобіля (в момент зупинки), який неможливо навіть ідентифікувати (не кажучи вже про час, місце і т.п.).

Зауваження позивача та зауваження пасажира, що такий доказ є недопустимим, Клованич В.О. проігнорував та почав розгляд справи, без врахування заперечень свідка, який перебував в ТЗ у якості пасажира та без надання можливості надати свої пояснення стосовно обставин події. Під час розгляду справи поліцейському ОСОБА_2 декілька разів вказано на ненадання та відсутність допустимих та належних доказів вчинення мною правопорушення, встановленого частиною другою ст. 122 КУпАП, які залишились поліцейським проігноровані, як і клопотання щодо перенесення розгляду справи за місцем проживання (враховуючи вечірній час доби) і бажання скористатись правовою допомогою.

Клованич В.О., без будь яких пояснень відмовив у клопотанні, не вжив жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на захист, продовжив розгляд справи на місці зупинки та виніс незаконну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на приписи закону, розгляд справи проводився з грубими порушеннями вимог законодавства та звівся до винесення поліцейським постанови про вчинення адміністративного правопорушення та її вручення. При цьому пояснення позивача та заперечення свідка були проігноровані, до уваги не прийняті та до матеріалів справи не долучені, належні та допустимі докази вчинення правопорушення для ознайомлення не надані, а в можливості реалізації права на отримання правової допомоги відмовлено.

Позивач також вказує на невірне зазначення його адреси у оскаржуваній постанові.

Ураховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3335827 від 24.10.2024 поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону ПП в с. Чайки УПІ у Київський області рядового поліції Клованич В.О. року про накладення штрафу у розмірі 510 грн., на підставі ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник відповідачівпро дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, направив до суду відзив, у якому зазначив про необґрунтованість позову, з огляду на наступне.

Так, представник відповідача вказував, що інспектором дотримано вимог ст.ст. 222, 268 КУпАП України.

Вказував, що факт правопорушення а також порядок розгляду справи зафіксовані відеоматеріалами, що надані разом із відзивом, відтак спростовують відповідні доводи позивача про не вчинення ним правопорушення та порушення інспектором порядку розгляду справи.

Зазначав, що розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження, відтак відмова у перенесенні розгляду справи та відмова у можливості скористатись позивачу правовою допомогою є законною та обґрунтованою.

Вказував, що адресу позивача у оскаржуваній постанові зазначено з огляду на те, що позивач відмовився отримати копію постанови на місці, відтак копію було направлено засобами поштового зв`язку.

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, у якій зазначив про порушення конституційного права позивача на отримання правової допомоги, а також вказував на протиріччя, викладені представником відповідачів у відзиві, в частині покладення на позивача обов`язку доказування та зазначав, що підтвердження позивачем окремих обставин справи не є визнанням правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1ст. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XIIпередбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В Постанові серії ЕНА №3335827від 24.10.2024 року вказано, що 24.10.2024 року о 21 год. 37 хв. на автодорозі М-03 Київ-Харків 77 км, водій ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи намір повернути ліворуч або здійснити розворот, чим порушив п. 11.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст.74 КАС України закріплено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі норм статей 72,74,77 КАС України, суд вважає, що доказами правопорушення можуть бути лише ті, що зазначені інспектором в Постанові серії ЕНА №3335827 від 24.10.2024 року, а саме відео з БК475749.

З наданих відповідачем відеозаписів вбачається, що автомобіль марки Wolkswagen CARAVELLE, державний номер НОМЕР_1 , потрапив на відео з моменту виїзду на пряму ділянку автодороги та рухався в крайній лівій смузі орієнтовно 200 метрів до зупинки його інспектором.

Однак, відеозапис, що здійснений в темну пору доби, не спростовує доводи позивача про наявність на правій смузі для руху його автомобіля перешкоди«ймовірно уламок від гуми вантажного автомобіля», оскільки з відео не вбачається можливим побачити наявність чи відсутність перешкод на дорозі.

Більш того, відеозапис зі стаціонарного поста поліції, що наданий відповідачем на підтвердження вказаних в Постанові обставин, не може вважатись допустимим доказом на підставі ст.74 КАС України.

Верховний Суд у Постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно, Постанова серії ЕНА №3335827 від 24.10.2024 року винесена на припущеннях інспектора про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, без встановлення всіх обставин.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стовно дотримання інспектором норм статей 268, 280 КУпАП України при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до наступних висновків.

В статті 268 КУпАП закріплені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач, обґрунтовуючи порушення процедури складання оскаржуваної постанови зазначає про не надання йому можливості скористатись правовою допомогою та невірне зазначення адреси його проживання.

Суд зазначає, що доводи представника відповідачів в частині можливості ненадання особі можливості скористатись правовою допомогою та в частині можливості не розглядати клопотання особи про перенесення розгляду справи, із посиланням на норми ст.ст. 258, 283 КУпАП є повністю необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 258 КУпАП, законом встановлено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, із посиланням на перелік статей КУпАП.

При цьому згідно ст.ст. 276-277 КУпАП, розгляд справи про адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень, невідкладно.

Водночас, такий порядок розгляду справи не є підставою для будь-якого позбавлення особи на права, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Водночас, всупереч ст. 268 КУпАП, відповідачем було позбавлено позивача права на отримання правової допомоги.

Крім іншого, відповідачем не вмотивовано відмову позивачу у клопотанні про перенесення розгляду справи, що суд також розцінює як процесуальне порушення.

Окрім наведеного, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам відповідача в частині «скороченого провадження».

Так, позивач, обґрунтовуючи ігнорування ним вимог ст. 268 КУпАП, посилається на вищенаведені статті 258, 283 КУпАП а також на практику Верховного Суду.

Однак, Верховний Суд, у Постанові від 27.12.2019 року у справі № 310/4817/17, Постанові від 07.12.2018 року у справі № 286/648/17, вказує, що застосування особливого порядку «скороченого провадження» (за відсутності законодавчого закріплення такого терміну) є недопустимим у випадку, коли розгляд справи здійснюється не на місці вчинення правопорушення, що призводить до порушення процесуальних прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

У Постанові від 17.05.2018 року у справі 681/972/17 Верховний Суд згадує внутрішній нормативний документ МВС України відносно розгляду справ «скороченого провадження», водночас, не здійснює його правовий аналіз.

У Постанові від 07.11.2019 року у справі № 487/2179/17 та Постанові від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17 Верховний Суд вказує, що розгляд справ у «скороченому провадженні», не призводить до порушення інспектором процесуальних прав особи, що притягається до відповідальності та виключає необхідність дотримання інспектором «таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо».

Суд зазначає, що чинними нормами КУпАП не встановлено випадків обмеження або виключення дії ст. 268 КУпАП, в той час як практика Верховного Суду не є джерелом права та не може підмінювати норми Закону, який має відповідну юридичну силу.

Верховний Суд лише роз`яснює застосування норм права, а не виключає положення Закону.

Суд також приймає до уваги доводи позивача відносно хибного зазначення його адреси проживання АДРЕСА_1 , замість вірного АДРЕСА_1 , що у сукупності із іншими доводами та доказами свідчить про порушення порядку складання постанови.

Зазначення представником відповідачів про порядок надсилання оскаржуваної постанови не свідчить про належне її оформлення, у тому числі і в частині зазначення адреси відповідача.

Відповідно, доводи позивача про порушення інспектором статей 268, 280 КУпАП України суд вважає не спростованими.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Постанова серії ЕНА № 3335827 від 24.10.2024, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України винесена незаконно та підлягає скасуванню,а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, відповідно, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог заявлених позивачем до поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядового поліції Клованича Віталія Олексійовича, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити, оскільки в висновках Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у Постанові від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а зазначено, що особа - у даному випадку інспектор 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядовий поліції Клованич Віталій Олексійовичперебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, відповідно, він не є належним відповідачем по справі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Дробот Руслан Дмитрович укладено договір від 25 жовтня 2024 року про надання правової допомоги, на підставі якого адвокатом надано правову допомогу позивачу, вартістю 5 000,00 грн., виходячи з наступних підстав: 2 000,00 грн. дослідження судової практики з приводу аналогічних відносин; 2 000,00 грн. підготовка адвокатом тексту позовної заяви; 1 000,00 грн. участь у судовому засіданні. Сплата коштів підтверджується платіжною інструкцією № Р24АD9784 від 01.11.2024 року.

Вказані витрати, ані в обсязі виконаних робіт, ані в розмірі суми, не оспорювались відповідачем.

Однак, суд вважає, що позивачемне в повній мірі обґрунтована сума витрат на правову допомогу, оскільки в ЄДРСР велика кількість аналогічних справ, тому не потребує витрачання часу на дослідження судової практики в розмірі зазначеним позивачем, тому вважає за необхідне зменшити суму 2 000,00 грн. до 1 000,00 грн..

Крім того, справа відноситься до справ незначної складності, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому сума у розмірі 1 000,00 грн., що заявлена позивачем на участь в судових засіданнях, не підлягає відшкодуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума витрат позивача на правову допомогу підлягає відшкодуванню у розмірі 3 000,00 гривень, яка підлягає стягненню за рахунок відповідних бюджетних асигнувань відповідача.

Питання про стягнення інших судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліціїна користь держави суму судового зборув розмірі 1 211,20гривень.

На підставі ст.ст.1, 7, 247, 268, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядового поліції Клованича Віталія Олексійовича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 3335827 від 24.10.2024 року, винесену поліцейським 1 роти 1 взводу батальйону ПП в с. Чайки УПІ у Київський області рядовим поліції Клованич В.О. про притягнення ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядового поліції Клованича Віталія Олексійовича відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь держависуму судового збору у розмірі 1 211,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Поліцейський 1 роти 1 взводу батальйону Патрульної поліції в с. Чайки УПП у Київській області рядовий поліції Клованич Віталій Олексійович, місцезнаходження 08135, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. В. Лобановського, буд. 32А.

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код в .

Суддя: Е.М. Сініцин.