Справа № 240/7633/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/7633/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у вигляді не призначення йому пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи з 01.02.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначити йому, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, пенсію з 01.02.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у 20-ти денний термін, з моменту набрання рішенням суду законної сили, виплатити йому заборгованість у пенсійному забезпеченні, що утворилась за період з 01.02.2022 по 01.01.2023;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує протиправністю бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині встановлення дати з якої призначено пенсію позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи. За доводами викладеними у позовній заяві пенсія призначається особам, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби з дня встановлення їм інвалідності та строкові обмеження відсутні.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.06.2024 від представника Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд, Управління) надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на їх безпідставність. Наголошує, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, враховуючи вимоги ст.50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому дії Пенсійного фонду щодо визначення дати з якої позивачу підлягає призначенню пенсія є правомірними та законодавчо обґрунтованими.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд зважає на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією з 01.02.2022 встановлено інвалідність III групи внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач 15.11.2023 через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся з відповідним пакетом документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262 - XII), який у листопаді 2023 року направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для вирішення питання про призначення йому пенсії.

Пенсія по інвалідності, враховуючи вимоги ст.50 Закону №2262-XII, призначена позивачу з 01.01.2023, тобто не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Позивач не погоджуючись із датою з якої призначено йому пенсію та 29.02.2024 звернувся до відповідача із заявою в якій просив переглянути рішення щодо призначення йому пенсії, а саме: в частині визначеної дати пенсії (01.01.2023 замінити датою встановлення інвалідності - 01.02.2022) та виплати йому утворену заборгованість.

У відповідь на заяву Пенсійний фонд листом №9057-6679/В-02/8-0600/24 від 02.04.2024 повідомив позивача про застосування положень ст.50 Закону №2262-XII під час розгляду питання про призначення йому пенсії.

З такою бездіяльністю позивач не погоджується, вважає свої права порушеними, а тому звернувся до суду із даною позовної заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом №2262-ХІІ визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства (ст.18 Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.20 Закону №2262-ХІІ визначено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Спірним у даних правовідносин є питання щодо дати призначення пенсії по інвалідності позивачу, яку призначено йому з 01.01.2023 (за 12 місяців перед зверненням), враховуючи положення ст.50 Закону №2262-ХІІ.

У той час, позивач вважає, що має право на призначення пенсійного забезпечення з дати встановлення йому інвалідності - 01.02.2022.

Однак, розглядаючи спірні правовідносини у правовій площині, щодо дати з якої необхідно призначити пенсію, слід вказати наступне.

За приписами п."а" ч.1 ст.50 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію в разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що наслідком несвоєчасного звернення особи за призначенням пенсії є обмеження щодо строкового виміру, зокрема за минулий час не може бути така встановлена раніше ніж як 12 місяців перед зверненням.

Як свідчить зміст листа Пенсійного фонду №9057-6679/В-02/8-0600/24 від 02.04.2024 пакет документів для призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 надійшов до відповідача 18.12.2023, а тому враховуючи положення ст. 50 Закону №2262-ХІІ, пенсія має бути призначена йому з 18.12.2022, а не з 01.02.2022, як того просить позивач.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.04.2024 у справі №140/11144/23.

При цьому, суд враховує, що доводи представника позивача про те, що заяву разом із необхідними документами позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 15.11.2023 матеріалами справи не підтверджено.

З огляду на встановлені обставини справи підстави для призначення пенсії позивачу з 01.01.2023 відсутні.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, із обранням належного способу захисту.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у 20-ти денний термін, з моменту набрання рішенням суду законної сили, виплатити йому заборгованість по пенсійному забезпеченні, що утворилась за спірний період, слід відмітити наступне.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення пенсійного забезпечення за один місяць з огляду на зобов`язальний характер дій відповідача, що мають бути вчинені на виконання судового рішення у даній справі.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду, суд вказує наступне.

Приписами ч. 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках. Уданому випадку, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення, як просить позивач у своєму позові, відсутні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішуються.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи з 18.12.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 призначити ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, пенсію з 18.12.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 20 січня 2025 р.

20.01.25