Справа № 135/1634/24
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1634/24
Провадження № 2-а/135/1/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови серії ЕНА №3628405 від 08.12.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Зазначив, що 08.12.2024 постановою винесеною інспектором ВП№3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Пікіною Ріорітою-Катериною його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 435 грн. В постанові зазначено, що 08.12.2024 о 19 год. 00 хв. у м.Ладижин, по вул.Ентузіастів, 60, він керував автомобілем «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 та не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія, чим порушив п.2.4. ПДР України (На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови серії ЕНА №3628317 від 08.12.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Зазначив, що 08.12.2024 постановою винесеною інспектором ВП№3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Пікіною Ріорітою-Катериною його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. В постанові зазначено, що 08.12.2024 о 19 год. 00 хв. у м.Ладижин, по вул.Ентузіастів, 60, він здійснив стоянку транспортним засобом «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , біля буд.60 в два ряди, чим порушив п.15.4 ПДР України (Транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає, що до нього були безпідставно застосовані стягнення у виді штрафу, так як він не скоював адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, позивач вказав на те, що знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП полягає в тому, що порушник обов`язково має керувати транспортним засобом, а тому відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, позивач категорично заперечує факт керування транспортним засобом, а також те, що він здійснив стоянку транспортного засобу. Так, будь-які докази на підтвердження факту керування ним 08.12.2024 о 19:00 транспортним засобом «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , а також зупинки вказаного транспортного засобу під його керуванням відсутні.

Тому він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Тому просив скасувати дані постанови, якими його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження в адміністративній справі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено із відеозапису, транспортний засіб «PEUGEOT BOXER», номерний знак НОМЕР_1 », був поставлений другим рядом на проїзній частин, при цьому зупинка даного транспортного засобу була здійснена таким чином, що зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу являється неможливим. Згідно п.15.9 ПДР зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Окрім того, транспортний засіб «PEUGEOT BOXER», номерний знак НОМЕР_1 » перебував із увімкненим двигуном, який у подальшому було вимкнено відповідачем.

Таким чином, факт керування позивачем транспортним засобом та факт зупинки в забороненому місці є підтвердженим.

Сам позивач в ході спілкування із поліцейським визнає факт паркування відповідним чином та блокування іншого транспортного засобу, пояснюючи це незгодою з діями водія іншого автомобіля. Тому відповідач вважає, що позивач свідомо та умисно порушив правила зупинки та стоянки.

Крім того, на вимогу поліцейського пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб позивач повідомив, що він при собі відсутній та знаходиться по місцю проживання.

Згідно п.2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

Таким чином, відповідач мав всі законні підстави винести постанови про накладення адміністративного стягнення, а також розглянути справу про адмiнiстративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адмiнiстративного правопорушення i накладання адмiнiстративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

А тому, розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Вважають, що постанови є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, є обгрунтованими та законними. Тому, просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №3628405 від 08.12.2024 вбачається, що 08.12.2024 біля 19 год. 00 хв. у м.Ладижин, по вул.Ентузіастів, 60, ОСОБА_1 керував автомобілем «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , та не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія, чим порушив п.2.4. ПДР України. В зв?язку з чим водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до положень пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до положень пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА №3628317 від 08.12.2024 вбачається, що 08.12.2024 біля 19 год. 05 хв. у м.Ладижин, по вул.Ентузіастів, 60, ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортним засобом «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , біля буд.60 в два ряди, чим порушив п.15.4 ПДР України. В зв?язку з чим водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до положень пункту 15.4 ПДР України Транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині у два і більше ряди.

В позовній заяві позивач зазначив, що знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП полягає в тому, що порушник обов`язково має керувати транспортним засобом, а тому відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Позивач категорично заперечує факт керування транспортним засобом, а також те, що він здійснив стоянку транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частина перша ст.126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст.14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху України (надалі ПДР України).

У відповідності до п.1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 4.2. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з пунктом 15.9. ПДР Українизупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.

Таким чином, за порушення вимоги поліцейськогопред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., відповідно до вимог ПДР України передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП України - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Також за порушення п.15.4 ПДР України, де зазначається, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди, передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП України порушення правил стоянки транспортних засобів.

Фактичні ж обставини викладених порушень, вказані в оскаржуваних постановах, позивачем під сумнів не ставляться.

Позивач стверджує, що не керував транспортним засобом.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, наданий відповідачем запис з боді-камери поліцейського, судом встановлено, що згідно відеозапису видно, що позивач знаходиться біля автомобіля «Пежо боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого увімкнений двигун. При цьому поліцейськими було зафіксовано рух вказаного автомобіля під керуванням позивача, що визнається останнім, оформлялись матеріали справи за ст. 130 КУпАП щодо позивача.

Окрім цього із відеозапису встановлено, що позивач мав ключі до автомобіля, на пропозицію поліцейського, позивач заглушив автомобіль, припинивши роботу двигуна. В ході спілкування з поліцейським, позивач визнає, що керував автомобілем, саме він «підпер» своїм автомобілем інший автомобіль, водій якого, як стверджує позивач, здійснив стоянку в місці, де постійно здійснює стоянку позивач. При цьому, вказує, що іншим автомобілям заборонено ставати у вказаному місці, яке є стоянкою саме для автомобіля позивача. Позивач неодноразово стверджує, що «підпер машину цим героям», вказує, що він «його підпер, щоб він не виїхав, щоб прийшов до нього додому». При формленні матеріалів справи та складанні оскаржуваних постанов ОСОБА_1 неодноразово стверджував, що саме він керував транспортним засобом. Із змісту його спілкування однозначно встановлено, що саме він керував автомобілем.

Відтак, судом встановлено, що як до приїзду поліцейських, так після їхнього приїзду позивач ОСОБА_1 керував автомобілем. Здійснив розміщення транспортного засобу в порушення ПДР України, не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 та частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати транспортним засобом, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування транспортним засобом може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати транспортними засобами, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР.

Відтак, працівник поліції встановивши та належним чином зафіксувавши порушення позивачем вимог п.2.4 та п.15.4 ПДР України, правомірно розглянув справу та виніс постанову серії ЕНА №3628405 від 08.12.2024, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та постанову ЕНА №3628317 від 08.12.2024, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наклавши стягнення, що передбачені санкціями вказаних статей.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення є законним та не підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 22 КУпАП, ст. ст. 6, 77, 79, 241 246, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3628405 від 08.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн та серії ЕНА №3628317 від 08.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя