Справа № 620/4031/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4031/24 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач/ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач/апелянт), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 08 листопада 2023 року № 033864 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відповідальність несуть саме автомобільні перевізники, тобто суб`єкти господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником, оскільки належний транспортний засіб був переданий в оренду іншій особі, а саме: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08 листопада 2023 року № 033864.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок), витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн (чотири тисячі гривень нуль копійок).

В апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Не погоджується з висновком про те, що позивач не є суб`єктом відповідальності за спірне правопорушення автомобільного законодавства, так як транспортний засіб передано в оренду іншій особі, оскільки на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником є позивач. При цьому, водій - ОСОБА_3 не заперечував такої обставини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є суб`єктом господарювання та основним видом економічної діяльності є КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Інші (код КВЕД): 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

15 вересня 2023 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Козловим В.А., діючи на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 08 вересня 2023 року № НР 001216, об 11:00 на дорозі а/д М-02 38 км. здійснено зупинку та перевірку транспортного засобу марки Renault модель Premium д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , власник ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який мав при собі посвідчення водія НОМЕР_5 , та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 033765.

У даному акті зазначено, що на момент перевірки у водія ОСОБА_3 відсутні документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: роздруківки даних водія ОСОБА_3 з цифрового тахографа за 15 вересня 2023 року та попередні 28 днів, за що передбачена відповідальність статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Петренко Русланом винесено постанову від 08 листопада 2023 року № 033864 про застосування адміністративно-господарського штрафу, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000, 00 грн за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (перевезення вантажу без наявності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач в даних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за порушення, наведені у частині першій статті 60 цього Закону.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ) врегульовано відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно з статтею 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 4 Порядку № 1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення (пункти 12, 17 цього Порядку).

Відповідно до пунктів 14, 15 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки суб`єкта господарювання перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Стаття 39 Закону № 2344-ІІІ встановлює перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Положеннями статті 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

До таких згідно із пунктом 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, відносяться протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, передбаченому ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Такі документи повинні мати при собі водії транспортних засобів, що здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 3,5 тонн.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» розроблено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року № 340.

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.1).

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.2).

Пунктом 1.4 Положення визначено, що його приписи не поширюються на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; для потреб Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, а також Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства охорони здоров`я України; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

Згідно з пунктом 1.5 Положення № 340 тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортний засіб (далі - ТЗ) для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Відповідно до пункту 6.1 Положення № 340, зокрема, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Приписами пункту 6.2 Положення № 340 встановлено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Згідно з пунктом 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а водій, який керує таким ТЗ, у разі відсутності тахографа повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія, наявність якої є обов`язковою.

Транспортний засіб Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ФОП ОСОБА_1 , має масу більше 3,5 тонн, а пункт 6.1 Положення містить імперативну норму про те, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

До переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством, віднесено, зокрема, заповнені тахокарти - щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку (у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016) (частина восьма статті 53 Закону № 2344-III, пункт 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 20 жовтня 2010 року за № 946/18241).

Однак, під час перевірки у водія ОСОБА_3 був відсутній щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку - тахокарта, який відповідно до статті 48 Закону № 2344-III, пункту 6.1 Положення № 340 та пункту 3.3. Інструкції № 385 повинен знаходитись у водія та надаватись під час перевірки.

На підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

У рамках апеляційного перегляду спірні правовідносини обмежені питанням правильності визначення саме власника транспортного засобу автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладення на нього адміністративно-господарських санкцій.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

За статтею 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

За змістом частини першої статті 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Крім того, положеннями статті 48 Закону №2344-III передбачені вимоги щодо оформлення товарно-транспортної накладної, в якій мають бути такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто: пункти завантаження і розвантаження.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Отже, товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, який містить інформацію про перевезення вантажу, обсяги такого перевезення (загальну масу, довжину, ширину, висоту) та відповідальних за його здійснення осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі проведення відповідачем перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення вантажу транспортним засобом, належним позивачу, водій надав товарно-транспортну накладну від 14 вересня 2023 рок № 385, видану товариством з обмеженою відповідальністю «Будінвестактив», в якій вказано, що автомобільним перевізником є ОСОБА_1 .

Тобто, на момент перевірки та на момент розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у відповідача в наявності була лише товарно-транспортна накладна, за якою ФОП ОСОБА_1 є автоперевізником.

При цьому, водій ОСОБА_3 не заперечував такої обставини, іншого автомобільного перевізника не вказував.

Окрім того, 08 жовтня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів № 1145 (далі - Порядок № 1145), який визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1145 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

1) заявники - власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач;

2) електронна заява - заява про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача за формою згідно з додатком 1, яка формується через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС, із накладенням електронного підпису заявників, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (далі - електронний підпис), або через Єдиний державний веб портал електронних послуг (далі - Портал Дія), у тому числі з використанням його мобільного додатка, у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, з накладенням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія. Підпис» («Дія ID») або електронного підпису заявників та кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Порталу Дія відповідно до Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг»;

3) заява - заява про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача за формою згідно з додатком 1, оформлена в паперовій формі та підписана заявниками в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС;

4) належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 3 Порядку № 1145 встановлено, що підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1145 відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через:

1) територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС);

2) веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС;

3) Портал Дія, у тому числі з використанням його мобільного додатка.

Під час внесення до Реєстру відомостей забезпечується їх зберігання, запобігання несанкціонованому доступу та поширенню персональних даних відповідно до законодавства.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку 1145 строк, на який вносяться відомості про належного користувача, зазначається в електронній заяві або заяві та відповідає строку, зазначеному заявниками. За згодою заявників внесення відомостей до Реєстру про належного користувача може здійснюватися без зазначення строку.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1145 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється в сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належного користувача.

Слід зауважити, що пунктами 17-27 Порядку № 1145 визначений порядок подання заявниками відповідної заяви до сервісного центру МВС або електронної заяви.

Згідно з абзацом 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2020 року №779.

Відповідно до пункту 4 Розділу II Порядку ведення ЄДРТЗ, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачою тимчасового реєстраційного талона.

Так, згідно із статтею 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, в тому числі, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Отже, позивач у разі передачі в користування транспортного засобу третім особам, зокрема, за договором оренди, мав здійснити дії щодо оформлення належного користувача такого транспортного засобу на строк, передбачений договором оренди.

Докази на підтвердження факту передачі у користування іншій особі належного позивачу транспортного засобу матеріали справи не містять.

У зв`язку з цим позивач, який є власником транспортного засобу - Renault модель Premium д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , залишається його законним користувачем і автомобільним перевізником у розумінні частини першої статті 33 Закону № 2344-ІІІ.

Враховуючи наведене та те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів ні під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, ні в суді першої інстанції, а також те, що належний користувач не звертався до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що відповідальність має нести законний користувач транспортного засобу - ОСОБА_1 як особа, якій належить право власності на транспортний та яка зазначена перевізником в товарно-транспортній накладній.

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що позивач згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не здійснює такий вид діяльності як перевезення вантажів, то визначення юридичної чи фізичної особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним виду діяльності, оскільки відповідальність за Законом № 2344-ІІІ поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж, у тому числі і для власних потреб.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та його висновки не відповідають обставинам справи, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 08 листопада 2023 року № 033864 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн (сімнадцять тисяч гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль І.М.

Штульман І.В.