Справа № 160/6484/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6484/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 р. (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі №160/6484/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 березня 2023 р. №972/03.32-10 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 лютого 2024 р. №02 про відмову в призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до стажу, який дає право на пенсію період навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р., періоди роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989 р., з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 08 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р. та страхового стажу, набутого на території Республіки Польща 2 місяці 8 днів та страхового стажу з 04 квітня 2017 р. по 23 листопада 2017 р. та з 12 вересня 2019 р. по 28 грудня 2019 р., що підтверджений довідками Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 14 лютого 2022 р. №1209, №1210.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі безпідставно не зарахували їй періоди роботи та навчання у страховий стаж, в зв`язку з чим порушили її право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Судом:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 березня 2023 р. №972/03.32-10 та рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 лютого 2024 р. №02 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди, а саме: період навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р.; періоди роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989 р., з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 18 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28 листопада 2022 р. та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку сторонами.

ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити мотивувальну частину рішення, виключивши з нього абзаци наступного змісту:

«Стосовно позовної вимоги про зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, то з цього приводу суд зазначає наступне. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96). Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду. Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28 листопада 2022 р. та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.».

Змінити резолютивну частину рішення, виклавши абзаци четвертий, п`ятий та шостий резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до стажу, який дає право на пенсію, період навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р., періоди роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989 р. з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 08 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р. та страхового стажу, набутий на території Республіки Польща 2 місяці 8 днів та страхового стажу з 04 квітня 2017 р. по 23 листопада 2017 р. та з 12 вересня 2019 р. по 28 грудня 2019 р., що підтверджений довідками Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 14 лютого 2022 №1209, №1210. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.»

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що судове рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (до якого вона не зверталася із заявою) повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 28 листопада 2022 р., не забезпечує відновлення її порушених прав, а навпаки ускладнює процес їх відновлення, виходячи з того, що територіально вона перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області на відстані - 820 км, що ускладнює та обтяжує її права щодо процесу виконавчого провадження за таким судовим рішенням, в т.ч. з урахуванням умови воєнного стану. Також сам факт повторного розгляду заяви про призначення пенсії, не забезпечує та не гарантує відновлення порушеного права, оскільки при розгляді в третє даного питання, може бути вкотре прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, з інших штучно створених підстав.

Позивачка також вважає безпідставним відмову суду першої інстанції у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що не додано документи, що підтверджують сам факт оплати таких витрат. На підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги, матеріали справи містять: копію договору про надання правничої допомоги від 01 березня 2024 р; копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 08 березня 2024 р.; копію розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат №1 від 08 березня 2024 р.; копію рахунку №1 від 08 березня 2024 р.;

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі зазначили про те, що пенсія позивачці не призначена з підстави відсутності у неї необхідного страхового стажу, зокрема, не можливості зарахування до нього періодів:

- роботи з 15 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р. згідно довідки від 27 серпня 2021 р. № 531, виданої Масисським представництвом Національного архіву Вірменії у зв`язку з припиненням з 19 червня 2023 р. Україною участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 р;

- періоду навчання з 02 вересня 1977 р. по 20 липня 1979 р. згідно довідки від 16 листопада 2004 р. № С-507/2324, оскільки в ній не вказано прізвище, рік народження, а

також вона завірена печаткою без перекладу на російську мову;

- періоди роботи згідно трудової книжки від 14 квітня 1980 р. серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки по батькові ОСОБА_2 (російською мовою) не відповідає по батькові ОСОБА_3 згідно даних паспорту заявниці.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому вона просить залишити її без задоволення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області також подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить у її задоволенні відмовити та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2022 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заяву за принципом екстериторіальності передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області, який рішенням №972/03.32-10 від 06 березня 2023 р. у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відмовив у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

У рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці становить 19 років 8 місяців 19 днів, в тому числі страховий стаж, набутий в Україні - 19 років 6 місяців 11 днів, та страховий стаж, набутий на території Республіки Польща - 2 місяці 8 днів, тобто менше необхідних 29 років страхового стажу. Відповідно до пункту 3 статті 12 Угоди, до страхового стажу не зараховано періоди: навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р. та роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989 р., з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., оскільки навчання та трудова діяльність проходила за межами України (на території Республіки Азейбарджан).

06 лютого 2024 р. ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку за принципом екстериторіальності передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області, який рішенням №02 від 13 лютого 2024 р. у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відмовив, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

У рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці на дату звернення становить 17 років 00 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховані періоди:

- роботи з 15 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р. згідно довідки від 27 серпня 2021 р. №531, виданою Масисським представництвом Національного архіву Вірменії у зв`язку з припиненням з 19 червня 2023 р. Україною участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 р.; період навчання з 02.09.1977 по 20.07.1979 згідно довідки від 16.11.2004 №С-507/2324, оскільки у довідці не вказано прізвище, рік народження заявниці та довідка завірена печаткою без перекладу на російську мову;

- роботи згідно трудової книжки від 14 квітня 1980 р. серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки по батькові « ОСОБА_2 » (російською мовою) не відповідає по батькові «Ниязовна» згідно даних паспорту заявниці.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а не на фізичну особу.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційних скарг, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, пунктом 1,3 постанови встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років). При цьому до її страхового стажу не зараховано періоди:

- навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р.;

- періоди роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989, р. з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 18 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р.

Підставами для не зарахування стало те, що вказаний стаж набуто за межами України, а також у зв`язку з тим, що надані позивачем довідки та трудова книжка, оформлені з недоліками.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна 13 березня 1992 р. стала Угода, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація. Метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав. Відповідно до Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності даною Угодою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" передбачено вихід України з Угоди.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що період навчання позивачки зарахований до її страхового стажу на підставі архівної довідки № С-507/2324 від 26.11.2004 (т. 1 а.с.34). Суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, у тому числі, період її навчання з 01.09.1978 по 23.07.1979, як про це просила позивачка у позовній заяві. При цьому, суд першої інстанції обмежився посиланням на норми матеріального права, не досліджуючи наявні у справі письмові докази на підтвердження заявлених у цій частині позовних вимог. Позивачкою до суду надана сканкопія трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 14 квітня 1980 р. на ім`я " ОСОБА_4 "/ " ОСОБА_5 . Згідно запису без номеру на арк. 3 трудової книжки, до вступу загальний трудовий стаж складає термін навчання в ТУ № 93. Атестат № 1109 від 25/УІІ-79. У верхньому куті арк. 3 трудової книжки поза графами наявний запис "учеба с 1/ІХ-78 г. по 23/УІІ-79 г. (а.с.48). У позовній заяві позивачка просила зарахувати до стажу роботи період її навчання з 01.09.1978 по 23.07.1979. До суду першої інстанції нею також надана сканкопія архівної довідки № С-507/2324 від 16.11.2004, відповідно за змістом якої "С.Гюльнара Ниязовна" 2 вересня 1977 року вступила до технічного училища №93 м. Баку і 20 липня 1979 року його закінчила (а.с.34). Таким чином, трудова книжка позивачки не містить запису про її навчання, внесеного учбовим закладом. Довідка № С-507/2324 від 16.11.2004 не містить прізвища особи, якій вона видана. Крім того, у довідці також зазначений іншій період навчання, ніж той, який заявлений позивачкою до зарахування.

Оскільки належним доказом на підтвердження періоду навчання є атестат, який видається учбовим закладом особі, яка пройшла повний курс навчання, колегія суддів ухвалою від 10 грудня 2024 р. зобов`язала позивачку надати суду такий атестат.

На виконання вимог ухвали суду позивачка надала письмові пояснення, які не є доказом по справі та не підтверджують зазначений спірний період її навчання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що законні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р., - відсутні.

Проте, періоди її роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989, р. з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 18 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р. підтверджені і є такими, що підлягають зарахуванню до стажу її роботи.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 березня 2023 р. №972/03.32-10 позивачкою до березня 2024 року протягом встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку, не оскаржувалось. Натомість, вона повторно звернулась із заявою про призначення пенсії 06 лютого 2024 р., на яку було винесено рішення іншим територіальним органом Пенсійного фонду України - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 лютого 2024 р. №02 про відмову в призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що повторному розгляду підлягає заява позивачки від 06 лютого 2024 р., а не від 28 листопада 2022 р. У задоволенні позовної вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 березня 2023 р. №972/03.32-10 слід відмовити з огляду на його реалізацію внаслідок подачі позивачкою іншої заяви про призначення пенсії.

Щодо розподілу судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою до відшкодування витрат на правову допомогу заявлено 12000,00 грн., на підтвердження чого надано: копію договору про надання правничої допомоги від 01 березня 2024 р., копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 08 березня 2024 р., копію розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат №1 від 08 березня 2024 р., копію рахунку №1 від 08 березня 2024 р.

Витрати за правову допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Разом з цим, за умовами пункту 4.2 договору від 01.03.2024 вартість послуг визначається у відповідному акті приймання-передачі та сплачується ОСОБА_1 з відстрочкою 60 календарних днів з дня підписання такого акту сторонами договору (т. 1 а.с.20,21). Акт № 1 був підписаний 08.03.2024, оплата мала бути здійснена не пізніше 08.05.2024. Зміни до договору не вносились, докази здійсненої оплати позивачкою суду не надано.

Враховуючи умови договору про надання правничої допомоги, колегія суддів вважає, що підстави для відшкодування заявленої позивачкою суми витрат - відсутні.

За результатом перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги позивачки без задоволення та часткового задоволення апеляційних скарг відповідачів, оскільки суд першої інстанції зарахував період навчання позивачки з 01 вересня 1978 р. по 23 липня 1979 р. за відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження цієї обставини. Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06 лютого 2023 р. та прийнятті рішення зазначений період навчання не повинне враховувати.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 р. в адміністративній справі №160/6484/24 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 13 лютого 2024 р. №02 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 06 лютого 2024 р., зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 01 серпня 1979 р. по 22 листопада 1981 р., з 07 січня 1982 р. по 22 січня 1987 р., з 24 вересня 1987 р. по 22 травня 1989 р., з 22 травня 1990 р. по 06 вересня 1991 р., з 09 вересня 1991 р. по 21 червня 1993 р., з 11 жовтня 1993 р. по 18 травня 1994 р., з 01 червня 1994 р. по 30 червня 1995 р., з 09 жовтня 1995 р. по 30 березня 1996 р., з 15 вересня 1997 р. по 31 грудня 1997 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 січня 2025 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий