Справа № 600/2507/24-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2507/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

21 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пунктів 1, 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до пунктів 1, 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року позов задоволено:

-визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час військового стану», виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року;

-зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час військового стану» виходячи з розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04 січня 2023 року №4 ОСОБА_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, який прибув із військової частини НОМЕР_2 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначений на посаду сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з 04 січня 2023 року та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і на всі види забезпечення починаючи з 04 січня 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 липня 2023 року №193 позивача виключено зі складу сил та засобів НОМЕР_3 АК оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучалися та брали безпосередню участь у бойових діях (здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань як такого, що було евакуйовано у зв`язку з пораненням.

Згідно довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 20 серпня 2023 року №3739, 12 липня 2023 року о 10:00 год. в районі н.п. П`ятихатки-Лобкове Запорізької області ОСОБА_1 отримав поранення в результаті ворожого артилерійського і мінометного обстрілу, під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Під час поранення ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту, не вчиняв дій, що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, устаткуванням, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради від 13 липня 2023 року №01-06/1938 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 12 липня 2023 року по 14 липня 2023 року, був виписаний для подальшого етапу евакуації, потребував подальшого стаціонарного лікування.

Факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 12 липня 2023 року по 13 липня 2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради також підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10369.

Як вбачається з довідки (первинної) про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №1787 від 25 серпня 2023 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 16 липня 2023 року по 25 серпня 2023 року.

Факт перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 16 липня 2023 року по 25 серпня 2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» також підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №13329 від 25 серпня 2023 року.

У період з 25 серпня 2023 року по 08 вересня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3885Р.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до пунктів 1, 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ гарантовано, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни, до постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України прийнято рішення окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 № 402 (далі Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначається: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача відповідно до Постанови № 168 на нарахування та виплату додаткової винагороди до 100 000 грн за час перебування на лікуванні в період з 12.07.2023 по 08.09.2023, у зв`язку з отриманим пораненням.

З матеріалів справи з`ясовано, що на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 №929 від 20 серпня 2023 року відповідачем 23 серпня 2023 року було видано довідку за №3739 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , в якій вказано, що останній отримав вогнепальне осколкове поранення за таких обставин: 12 липня 2023 року о 10:00 год. в районі н.п. П`ятихатки-Лобкове Запорізької області ОСОБА_1 отримав поранення в результаті ворожого артилерійського і мінометного обстрілу, під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Під час поранення ОСОБА_1 перебував в засобах індивідуального захисту, не вчиняв дій, що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, устаткуванням, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині.

Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що у період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням у таких закладах охорони здоров`я:

- у період з 12 липня 2023 року по 14 липня 2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, що підтверджується довідкою від 13 липня 2023 року №01-06/1938 та випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10369;

- у період з 16 липня 2023 року по 25 серпня 2023 року у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України (первинна) №1787 від 25 серпня 2023 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №13329 від 25 серпня 2023 року, виданою КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги»;

- у період з 25 серпня 2023 року по 08 вересня 2023 року у КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3885Р, виданою КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені вище обставини, підтверджують, що у розумінні абзацу 4 пункту 1-2 Постанови №168 (в редакції, яка застосовувалася на час спірного у даній справі періоду перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року) позивач вважається особою, яка у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення), а тому він має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року.

Доводи позивача не спростовані відповідачем ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій. В той же час, на переконання останнього, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що про порушення свого права позивач дізнався лише у травні 2024 року після отримання банківської виписки по надходженням на свій картковий рахунок, у тому числі й за спірний період з 12 липня 2023 року по 08 вересня 2023 року, оскільки кошти за липень-вересень 2023 року ОСОБА_1 отримав, ще у вересні. Вважає, що необхідно належним чином дослідити питання щодо поважності пропуску строку звернення позивачем до суду.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що як вказує сам же відповідач, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 вересня 2023 року №254 ОСОБА_2 , залучений до складу сил та засобів НОМЕР_3 АК оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь у бойових діях (здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань як такий, що прибув після лікування та поранення. Тобто, після закінчення лікування, позивач продовжив брати участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації), що, на думку колегії суддів, є достатньою підставою вважати, що строк звернення до суду, пропущений останнім з поважних причин.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.