Справа № 711/8655/24
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2024-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8655/24
Номер провадження2-а/711/88/24
РІШЕННЯ
17 грудня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого - судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксаціїю правопорушення: АРМ Інспектора. Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: kyiv.digital/penalty/check Ідентифікатор для доступу до інформації на вебсайті - номер постанови.
Керуючись положеннями статей 279-1 - 279-4 КУпАП, постановив застосувати адміністративне стягнення до ОСОБА_1 штраф в розмірі 340,00 грн, який перераховується в бюджет м. Києва.
Постанова серії серії 2КІ № про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) була винесена без відома ОСОБА_1 та не надавалась на підпис. Постанова про накладення адміністративного стягнення була отримана Позивачем в поштовій скринці 23.10.2024 року за адресою:Черкаська обл., м.Черкаси, Придніпровський р-н., вул. Шевченка, 320, кв. 174.

Вважає вказану постанову незаконною, з огляду на таке.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно підпункту "б" пункту 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Відповідно до підпункту "в" пункту 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Пункт 15.6. цих Правил встановлює, що стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.6 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України, дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках:

1) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці;

2) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 травня 2018 у справі №750/3679/17. Тобто, пп. "в" слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом "б" п. 15.10 ПДР, аналогічно як і при застосуванні табличок 7.6.1, 7.6.2- 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1, 5.42.2, 5.43.

Таким чином, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення пп. "б" п. 15.10 ПДР є неправомірним, якщо автомобіль було припарковано із дотриманням умов, передбачених пп. "в" вказаного пункту Правил.

Позивачу інкримінується здійснення стоянки на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), тобто порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Згідно пп. "б" п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Проте, у спірних правовідносинах відповідачем не було здійснено такого заміру. Відтак, копії фотофіксації автомобіля з державним номерним знаком транспортного засобу TOYOTA RAV-4 HYBRID, номерний знак НОМЕР_1 не є належним доказом порушення позивачем п.п.15.10 (б) ПДР України, оскільки з урахуванням п. 15.10. в) легкові автомобілі можуть бути припарковані на тротуарі за умови дотримання певних вимог. Крім того, з матеріалів фотофіксації вбачається, що автомобіль Позивача розташований на тротуарі, поруч з яким пішоходи безперешкодно здійснюють рух.

На підставі наведеного просить суд скасувати постанову серії 2КІ № про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування першим відділом контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаковим Сергієм Михайловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження у справі закрити.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.10.2024 року. Розгляд адміністративної справи проводився в позовному провадженні з особливостями, встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України.

25.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Вказує на те, що засіб TOYOTA RAV-4 HYBRID номерний знак НОМЕР_1 03.10.2024 розміщено на тротуарі за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна 17.

Позивачем не заперечується стоянка зазначеного транспортного засобу на тротуарі за вказаною адресою, однак помилково зроблено висновок, що дії є правомірними відповідно до положень підпункту в) пункту 15.10 Правил, а тому вимоги підпункту б) пункту 15.10 Правил не порушено.

Зі змісту норми підпункту в) пункту 15.10 Правил вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуара; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри. Оскільки матеріалами фотофіксації підтверджується здійснення позивачем стоянки безпосередньо на тротуарі, а не на краю тротуару, посилання позивача щодо дотримання підпункту в) пункту 15.10 Правил є необгрунтованим (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022 № 761/43725/21).

Край тротуару, визначений однією з умов підпункту в) пункту. 15.10 Правил для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини. Відповідно до матеріалів фотофіксації, належний позивачу ТЗ був припаркований не на краю тротуару, оскільки між проїзною частиною та автомобілем є паркан. Таким чином, доводи Позивача про дотримання підпункту в) пункту 15.10 Правил є необґрунтованими та безпідставними (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 року № 757/68002/21-а).

Судова практика чітко розрізняє випадки коли транспортний засіб розміщено безпосередньо на тротуарі та на краю тротуару. Як вбачається з матеріалів фотофіксації до оскаржуваної постанови, транспортний засіб Позивача розміщено безпосередньо на тротуарі поза зоною дії дорожніх знаків 5.42.1, 5.42.2, 5.43 встановлених з однією з табличок 7.6.2-7.6.6., передбачених п. 15.6 Правил. Звертаємо увагу, що відсутність зазначених дорожніх знаків підтверджується схемою розташування дорожніх знаків на вулиці Старовокзальній у м. Києві станом на 21.11.2024 (лист КП «Центр організації дорожнього руху» від 22.11.2024 № 053/04- 14/8650).

Звертає увагу на те, що притягнення до відповідальності за підпунктом в) пункту 15.10 Правил не є предметом доказування, а тому посилання на необхідність проведення замірів відстані на тротуарі є недоцільними.

Транспортний засіб позивача фізично не міг бути поставлений на стоянку на краю тротуару, оскільки тротуар відділений від проїзної частини трамвайною колією, що чітко вбачається з матеріалів фотофіксації та місця розміщення транспортного засобу.

Також просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення правової допомоги, оскільки не надано детального опису наданих послуг.

29.11.2023 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. В заключне судове засідання представник позивача не з`явилася.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в подальшому надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.4 ст. 299 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови головного спеціаліста- інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максакова С.М. серії 2КІ № від 0.10.2024 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., який перераховується в бюджет м. Києва.

Згідно вказаної постанови, транспортний засіб TOYOTA RAV-4 HYBRID, номерний знак НОМЕР_1 , 03.10.2024 року о 15:48 год. на вул. Старовокзальна, 17 в м. Києві, транспортний засіб поставлено на стоянку на тротуарі де нема місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено підпункт б пункту 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксаціїю правопорушення: АРМ Інспектора. Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: kyiv.digital/penalty/check Ідентифікатор для доступу до інформації на вебсайті - номер постанови.

Відповідальна особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_1 , 04.02.1979 року

Так, Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як було зазначено вище, відповідно до оскаржуваного рішення відповідача, транспортний засіб TOYOTA RAV-4 HYBRID, номерний знак НОМЕР_1 , 03.10.2024 року о 15:48 год. на вул. Старовокзальна, 17 в м. Києві, транспортний засіб поставлено на стоянку на тротуарі де нема місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено підпункт б пункту 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Дійсно, надані фотознімки, на яких зафіксовано, що автомобіль TOYOTA RAV-4 HYBRID, номерний знак НОМЕР_1 , перебував на тротуарі.

Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду прийти до висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів;

- тротуар елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном;

- стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Отже тротуар, це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 Правил, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможлива, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п. 15.2 ПДР).

Відповідно до п. п. «б» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється, зокрема, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Суд звертає увагу, що позивач не заперечує факт стоянки належного йому транспортного засобу на тротуарі. Однак позивач зазначає, що автомобіль було припарковано ним із дотриманням пп. «в» п. 15.10 ПДР України, який є виключенням із загальної заборони, передбаченої пп. «б» п. 15.10 ПДР.

Із змісту оспорюваної постанови також вбачається, що технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксаціїю правопорушення є АРМ Інспектора.

Відповідачем до матеріалів справи долучено дві ідентичні фотокартки, з яких вбачається, TOYOTA RAV-4 HYBRID, номерний знак НОМЕР_1 , перебував на тротуарі. Сам автомобіль знаходиться максимально близько до проїзної частини, та розташований таким чином, що не заважає пішоходам.

Разом з тим, в порушення вимог ст.. 14-2 КУпАП не надано не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Отже, із матеріалів справи встановлено, що автомобіль позивача розташований на краю тротуару, біля проїзної частини, при цьому пішоходи безперешкодно здійснюють рух тротуаром. Сам тротуар не відокремлений від проїзної частини ні газоном ні будь-якими іншими додатковими засобами.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17, транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є розташування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини. Тобто край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини. Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даному випадку, як видно з наданої фотофіксації, що долучена відповідачем до відзиву, автомобіль, було розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.

Суд зазначає, що із наявної у матеріалах справи фотофіксації стоянки автомобіля позивача та із наданої відповідачем план-схеми розміщення дорожніх знаків на місці стоянки транспортного засобу вбачається, що на вказаній ділянці дороги (вул. Старовокзальна,17, м. Київ) відсутні дорожні знаки 5.42.1. із відповідними табличками до них 7.6.1. 7.6.7., а п. 15.10. «в», що надає право легковим автомобілям бути припаркованим на тротуарі за умови дотримання певних вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із вказаного принципу, який закріплений ч. 2 ст. 77 КАС України саме відповідач повинен надати суду відповідні докази, які підтверджують правомірність прийнятого рішення.

Подавши відзив на позовну заяву відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийнятого рішення, не надав матеріали за якими здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення, відеоматеріали, про які зазначено в постанові, а тому відсутні докази виконання відповідачем вимог ст. 14-2 КУпАП.

Крім того, суду не було надано доказів того, що інспектор з паркування здійснював замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до краю тротуару (будівлі, що розташована на іншому боці тротуару), де здійснюють рух пішоходи, за допомогою якого можливо було б встановити, що на тротуарі для руху пішоходів залишилося менше 2 м., не надано відповідачем доказів, що автомобіль позивача знаходився в зоні дії відповідних дорожніх знаків, що забороняють таку стоянку, як і не надано суду належного аргументування не врахування інспектором з паркування вимог пп. «в» п. 15.10 ПДР України.

Отже суд, керуючись вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України у поєднанні із встановленою практикою, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву», прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів, які б вказували на те, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбачений частиною першою статті 122 КУпАП, а відтак й про протиправність постанови про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Таким чином, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення будь-якими доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа закриттю.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 5, 19, 20, 73-74, 77-78, 90, 159 ч. 4, 194, 229, 241-246, 268, 286 КАС України, ст.ст. 122, 222, 251, 258, 283, 288 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії 2КІ № про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування першим відділом контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаковим Сергієм Михайловичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження у справі закрити

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, або в порядку, передбаченому ст.ст. 286, 297 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складене 18.12.2024 року

Головуючий: Р. В. Демчик