Справа № 440/4244/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р. Справа № 440/4244/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 (суддя А.Б. Головко, повний текст складено 09.09.24) по справі № 440/4244/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин", звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просило:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.01.2024 року № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не згоден з висновками акту документальної планової виїзної перевірки № 12916/16-31-07-01-10/05762565 від 18.12.2023 року про заниження податку на прибуток на загальну суму 1004493 грн. Зазначав, що спірні господарські операції з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства. Господарські операції позивача у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку та в повному обсязі відображені в податковому обліку. З приводу господарських операцій з ПП "Поло-Інвестбуд" зазначав, що проведені останнім ремонтні роботи не призвели до зростання майбутніх економічних вигод від об`єкта основних засобів, то відповідно МСБО 16 підприємством витрати визначені як такі, що не призведуть до збільшення балансової вартості, а визнані як витрати на поточний ремонт для підтримання об`єкта у придатному та безпечному для експлуатації стані. Вважає помилковими висновки податкового органу про те, що вартість будівельних робіт, оприбуткованих від ПП "Поло-Інвестбуд", підлягає капіталізації основних засобів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 року по справі № 440/4244/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.01.2024 року № 1.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15606,08 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот шість гривень 08 копійок).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на те, що в ході перевірки встановлені наступні порушення: щодо включення до витрат вартості послуг, отриманих від ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , фактичне виконання яких не підтверджено. В ході перевірки надано акти виконаних робіт по ремонту асфальтобетонного покриття, на підставі яких ПрАТ "Кредмаш" здійснено оприбуткування загальної вартості вказаних робіт. Складені документи не ґрунтуються на чинних будівельних нормах; розрахункова кількість необхідних робітників згідно актів виконаних робіт становить від 3 до 17 чоловік, у відомостях ресурсів відображено використані машини та механізми, а саме: котки дорожні, компресори пересувні, котли бітумні пересувні, розроблювачі, щебінь, бітум. Згідно баз даних ІКС "Податковий блок" у ФОП ОСОБА_1 кількість працівників відсутня, звіт форми 1 ДФ не подається, згідно даних звіту 20 ОПП техніка для виконання робіт відсутня.

Також, зазначає, що до перевірки не надано сертифікати відповідності на матеріали для виконання проведених робіт з ремонту та висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи. Вважає виконання всього технологічного ланцюга поточного ремонту асфальтобетонного покриття неможливо підтвердити з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових та виробничих ресурсів, що свідчить про неправомірне формування даних податкового обліку та фіктивний характер здійснених господарських операцій. За результатами проведеного аналізу наданих до перевірки документів по господарським операціям з ФОП ОСОБА_2 податковим органом встановлено, що акти здачі - прийняття робіт не підтверджують і не розкривають суть господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету, внаслідок чого неможливо встановити їх безпосередній зв`язок з діяльністю підприємства. Звертав увагу, що всі акти мають тотожний зміст, містять інформацію про виконання п`яти однакових видів послуг: - послуги з комп`ютерного програмування (доробка 1С), оброблення та розміщення даних на веб-узлах та веб-порталах, робота з базами даних, консультування з питань інформатизації, послуги з розроблення програмного забезпечення. З приводу господарських операцій з ПП "Поло-Інвестбуд" зазначав, що згідно вимог п. 12, п. 13 МСБО 16 "Основні засоби" перелік виконаних робіт, зокрема: розбирання покриттів підлог з керамічних плиток, розбирання бетонних плінтусів, переобладнання будівлі овочесховища під склади матеріалів ВЗіК, прокладання трубопроводу опалення, демонтаж металевих ґрат, установлення та розбирання внутрішніх металевих трубчастих інвентарних риштувань відповідає визначенню витрат, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, а відповідно і включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Таким чином, перевіркою зроблено висновок про те, що платником не виконано вимоги п. 15 МСБО 1, що зумовило неправомірне завищення показників по рядку 2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати за формою 2.

Отже, вважає, що враховуючи вищевикладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.01.2024 № 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання по платежу податок на прибуток приватних підприємств на суму 1040405,50 грн, з них 1004492,00 грн за основним платежем, 35913,50 грн за штрафними санкціями є правомірним у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування наданого відзиву посилається на те, що податкове повідомлення- рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.01.2024 року № 1 прийняте на підставі Акту ГУ ДПС у Полтавській області документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 18.12.2023 № 12916/16-31-07-01-10/05762565 з урахуванням результатів розгляду заперечення (лист ГУ ДПС у Полтавській області від 12.01.2024 р. № 777/6/16-31-07-01-08 «Про надання відповіді на заперечення») та розгляду скарги (рішення Державної податкової служби України від 29.03.2024 р. № 8933/6/99-00-06-01-01-06), є неправомірними.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин" зареєстроване як юридична особа та є платником податку на прибуток.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин" з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складений акт від 18.12.2023 року № 12916/16-31-07-01-10/05762565.

Перевіркою встановлено порушення, зокрема: п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 14.1.13, пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 4.69, п. 4.71, п. 4.72 розділу 4 "Елементи фінансової звітності", п. 5.1, п. 5.2, п. 5.6 розділу 5 "Визнання та припинення визнання" Концептуальної основи фінансової звітності, видано Радою Міжнародних Стандартів Бухгалтерського Обліку (РМСБО) у вересні 2010 року, п. 99, п. 101, п. 104 МСБО 1 "Подання фінансової звітності", п. 15 МСБО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", п. 30, п. 31 Методичних рекомендацій № 561, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року, п. 13 МСБО 16 "Основні засоби", ст. 1, п. 2 ст. 3, п.1, п.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1004493 грн., в тому числі 4 кв. 2018 року в сумі 17820 грн., 2019 рік в сумі 125834 грн., за 2020 рік в сумі 738096 грн., 9 міс. 2021 року в сумі 122742 грн.

19.01.2024 року на підставі акту перевірки від 18.12.2023 року № 12916/16-31-07-01-10/05762565 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення:- № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1040405,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 1004492 грн., за штрафними санкціями в сумі 35913,5 грн.

Позивач не погодився із податковим повідомленням - рішенням та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Із матеріалів справи судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький завод дорожніх машин" (Замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Підрядник) укладені договори № 19/0257/37 від 02.04.2019 року, № 20/0263/37 від 31.03.2020 року, № 21/0241/37 від 08.04.2021 року, за умовами яких замовник доручає, а підрядник на свій ризик забезпечує власними та за погодженням із замовником залученими силами і засобами відповідно до завдання та умов договору, діючих будівельних норм і стандартів, виконання робіт з поточного ремонту асфальтобетонного покриття доріг на території замовника, а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконану роботу та оплатити її.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем надані суду копії: - локальних кошторисів з розрахунком договірної ціни; актів виконаних робіт; довідок про вартість виконаних будівельних робіт; дефектних актів; паспортів на асфальтобетонну суміш; подорожних листів вантажного автомобіля, накладні, відомостей обліку робочих, що знаходяться на території заводу; витягів з журналу обліку автотранспорту.

Згідно листів ФОП ОСОБА_1 під час виконання робі використовувалися мотокаток ДУ 57, фреза БАБКЕТ; роботи виконувались: ОСОБА_1 - дорожній робітник, ОСОБА_3 - дорожній робітник, ОСОБА_4 - дорожній робітник, машиніст катка. Підготовчі роботи виконували наймані ФОП ОСОБА_1 працівники ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" у вільний від роботи час.

Надані суду первинні документи підтверджують факт виконання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підрядних робіт на замовлення позивача.

Роботи виконані з метою належної господарській діяльності позивача для забезпечення споживчих властивостей доріг та їх транспортно - експлуатаційних показників на території заводу.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Колегія суддів зазначає, що у наданих позивачем до матеріалів справи документах наявні необхідні реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та вони містять необхідну інформацію про вчинені господарські операції.

Таким чином, на підставі наведених доказів, колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції між позивачем та ФОП ОСОБА_1 фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Контрагент позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів був зареєстрований як фізична особа - підприємець, на момент проведення фінансово-господарських операцій був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Таким чином, висновки податкового органу щодо заниження фінансового результату до оподаткування з податку на прибуток по операціям позивача з ФОП ОСОБА_1 є помилковими.

Щодо господарських операцій ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" та ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 1 пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Метою МСБО 16 є визначення облікового підходу до основних засобів, щоб користувачі фінансової звітності могли розуміти інформацію про інвестиції суб`єкта господарювання в його основні засоби та зміни в таких інвестиціях. Основні питання обліку основних засобів - це визнання активів, визначення їхньої балансової вартості та амортизаційних відрахувань, а також збитків від зменшення корисності, які слід визнавати у зв`язку з ними.

Згідно пункту 7 МСБО 16 собівартість об`єкта основних засобів слід визнавати активом, якщо і тільки якщо: а) є ймовірність, що майбутні економічні вигоди, пов`язані з об`єктом, надійдуть до суб`єкта господарювання; б) собівартість об`єкта можна достовірно оцінити.

Відповідно до пункту 12 МСБО 16 згідно з принципом визнання в параграфі 7, суб`єкт господарювання не визнає в балансовій вартості об`єкта основних засобів витрати на щоденне обслуговування об`єкта. Навпаки, ці витрати визнаються в прибутку чи збитку, коли вони понесені. Витрати на щоденне обслуговування об`єкта, як правило, - це витрати на заробітну плату та витратні матеріали, а також це можуть бути витрати на незначні деталі. Призначення цих видатків часто визначають як "ремонти та технічне обслуговування" об`єкта основних засобів.

Запасні частини деяких об`єктів основних засобів можуть потребувати заміни через регулярні проміжки часу. Наприклад, піч треба облицьовувати після певної кількості годин використання, частини салону літака (такі, як сидіння чи кухня) потребують кількаразової заміни протягом строку корисної експлуатації літального апарата. Об`єкти основних засобів також можуть бути придбаними з метою здійснення порівняно нечастої повторної заміни (наприклад заміна внутрішніх стін будівлі) або навіть для одноразової заміни. Згідно з принципом визнання в параграфі 7, суб`єкт господарювання визнає в балансовій вартості об`єкта основних засобів собівартість замінюваної частини такого об`єкта, коли витрати понесені, якщо задовольняються критерії визнання. Балансову вартість тих частин, що їх замінюють, припиняють визнавати відповідно до положень про припинення визнання цього Стандарту (пункт 13 МСБО 16).

Згідно статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Пунктом 29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів №561 визначено, що рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.

Витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому (пункт 30 Методичних рекомендацій №561).

Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням та ремонтом об`єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством. Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання (пункт 31 Методичних рекомендацій №561).

Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду (пункт 32 Методичних рекомендацій №561).

Зміст наведених положень, а також рекомендацій (методичної допомоги) щодо порядку відображення операцій в бухгалтерському обліку, дає підстави для висновку про те, що роботи, пов`язані з поліпшенням основних засобів, приводять до збільшення первісно очікуваних вигод від використання об`єкта (ів). Такими роботами можуть бути модернізація, модифікація, добудування, дообладнання, реконструкція, у результаті яких відбувається збільшення очікуваного строку корисного використання об`єкта, кількості й/або якості продукції (робіт, послуг), виробленої (надаваної) цим об`єктом. Роботами ж, пов`язаними з підтримкою основних засобів у робочому стані, є поточні ремонти, техогляд, обслуговування тощо. Видатки на проведення таких робіт включаються у видатки поточного періоду відповідного напрямку.

У бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному. Насамперед враховується характер проведення останніх та вплив на первісну вартість та первісно очікувані майбутні економічні вигоди від використання цього об`єкта. Витрати, які здійснюються для підтримки об`єкта в робочому стані й отримання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання включаються до складу витрат поточного періоду на підставі акта виконаних робіт. В той же час, у разі якщо за наслідками понесених витрат на ремонтні роботи відбулось поліпшення основного засобу, внаслідок чого, зокрема, зростає очікуваний термін корисного використання такого об`єкта, такі витрати слід відносити до капітальних інвестицій. Аналогічними є наслідки і у разі, якщо відбувається заміна окремого важливого компонента (частини) основного засобу, термін корисного використання якого відрізняється від терміну корисного використання такого основного засобу.

У постанові від 10 квітня 2020 року (справа №1440/1967/18) Верховний Суд вказав, що саме керівник підприємства, з урахуванням результатів аналізу поточної ситуації і їх істотності, вирішує як класифікувати видатки. Тобто, керівництво підприємства визначає, які роботи вважаються поліпшенням об`єкта основних засобів, а які пов`язані з підтримкою їх в робочому стані. Залежно від цього видатки відображаються або як капітальні інвестиції з наступним збільшенням первісної вартості об`єкта основних засобів, або як видатки поточного періоду. Саме вид фактично здійсненого поліпшення визначає порядок обліку витрат підприємства на проведення такого. З наведеного випливає, що проведення поліпшення об`єкта передбачає вдосконалення конструкції, що забезпечує підвищення продуктивності об`єкта, який модернізується, сприяє розширенню його технологічних можливостей, досягненню економії ресурсів, покращення умов праці тощо. Здійснення ж ремонту полягає у частковому відновленні окремих об`єктів для підтримання їх в робочому стані.

У цій справі судом встановлено, що між ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" (Замовник) та ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД" (Підрядник) були укладені договори підряду № 24/02/20 від 24.02.2020 року, № 04/05/20 від 04.05.2020 року, № 07/05/20 від 07.05.2020 року на проведення ремонту побутового приміщення робітників транспортного цеху; переобладнання будівлі овочесховища під склади матеріалів ВЗіК; ремонт приміщень акумуляторної МСК ККТ.

При цьому, в акті перевірки не ставиться під сумнів дійсність первинних бухгалтерських документів та реальність господарських операцій із ПП "ПОЛО-ІНВЕСТБУД".

Дослідивши акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вказаними договорами колегія суддів дійшла висновку, що ремонтні роботи за їх видами, обсягом та характером були направлені саме на підтримання та приведення в робочий стан приміщень позивача, а не на здійснення капітальних інвестицій, а тому позивач мав всі правові підстави віднести вартість виконаних підрядних робіт до складу витрат відповідного періоду.

Що ж стосується формування позивачем показників бухгалтерського та податкового обліку за наслідками операцій по придбанню послуг з супроводу, просуванню корпоративного сайту у ФОП ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що визначальною ознакою господарської операції, яка зумовлює наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод (витрат), є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника та бути відображеною у належним чином оформлених первинних документах, які зазвичай супроводжують операцію певного виду. Для підтвердження даних податкового обліку можуть враховуватися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише дійсний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкової вигоди.

Законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції. Однак критерієм можливості відображення операцій у податковому обліку є забезпечення підтвердження фактичного їх здійснення на підставі наявних доказів.

Умовою належного документального підтвердження операцій є можливість зробити обґрунтований висновок про те, що витрати фактично понесені, а поставка товарів (робіт, послуг) відбулася. З цією метою первинні документи мають містити достатній обсяг інформації щодо змісту та суті спірних операцій, розкривати їх господарську доцільність.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець; основними видами діяльності є: 62.01 Комп`ютерне програмування, 63.12. Веб - портали, 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб - узлах і пов`язана з ними діяльність.

Між ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 були укладені договори на виконання робіт: - по супроводу веб - ресурсу; - по просуванню веб - ресурсу; - продовження терміну дії сертифікату та хостингу веб - сайту; - по розміщенню сайту на торгівельній площадці prom.ua.

Дослідивши надані позивачем документи колегія суддів приходить висновку, що операції по придбанню позивачем у ФОП ОСОБА_2 робіт (послуг), за якими сформовані відповідні суми витрат, підтверджуються всіма необхідними документами (актами прийому - передачі послуг; звітами щодо виконаних робіт), які оформлені у відповідності із вимогами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" .

Наявні первинні документи підписані уповноваженими особами, дають можливість визначитися із суттю, змістом та обсягом господарських операцій, ідентифікувати їх учасників, перевірити правильність відображення операцій в податковому обліку, тобто такі у повній мірі підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, реальне здійснення спірних господарських операцій, обумовлених ним. Дефектів у правовому статусі позивача або його контрагента, за результатами діяльності з яким позивачем сформовано показники податкової звітності, або ж суттєвих недоліків у оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій, судом не виявлено.

Колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що веб - сайт забезпечує глобальне охоплення аудиторії і дозволяє залучати нових клієнтів, збільшувати обсяги продажів, служить для надання актуальної інформації користувачам, а тому послуги з супроводу та просування сайту підприємства нерозривно пов`язані з його господарською діяльністю, та здійснюються з ціллю отримати економічну вигоду, а отже переслідують ділову мету.

Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин цієї справи, колегія суддів визнає їх такими, що свідчать про помилковість тверджень відповідача щодо не підтвердження справжності та ділової мети господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 по справі № 440/4244/24 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 17.01.25.