Справа № 560/18507/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.03.2022 нарахування та виплати призначеної пенсії за вислугу років. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) поновити з 01.03.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, виплативши недоотриману суму заборгованості з пенсійних виплат з 19.06.2021. Допустити негайне виконання рішення в частині виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) усієї суми заборгованості недоотриманих з 19.06.2021 пенсійних виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що незважаючи, що відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється, відповідачем було протиправно припинено нарахування та виплату пенсії з 01.03.2022.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України з 23.11.1995 на різних посадах.

Наказом в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України позивача штаб-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) (з м.д. АДРЕСА_2 ), звільненого наказом від 14.05.2021 №289-ОС з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункт 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом від 18.06.2021 №368-ОС виключено зі списків особового складу частини з 18.06.2021.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2023 по справі №560/593/23 було визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а"статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до вимог пункту "а"статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 19.06.2021 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання рішення суду позивачу було призначено пенсію за вислугу років з 19.06.2021, що підтверджується протоколом про призначення пенсії.

Згідно Указу президента від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" 25.02.2022 позивача було призвано під час мобілізації до військової служби (що підтверджується записом в військовому квитку), наразі позивач продовжує службу, що підтверджується відповідною довідкою від 04.12.2024 №08-1546 ВЧ НОМЕР_3 .

Однак, відповідач припинив нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.03.2022.

Позивач звернувся до відповідача з заявою і просив здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років, оскільки він проходить службу у зв`язку з призовом під час мобілізації, просив виплатити заборгованість нарахованої пенсії.

20.11.2024 відповідач листом повідомив що на виконання рішення ХОАС від 05.02.2024 по справі №560/16833/33 головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області 24.07.2024 прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 19.06.2021.

Однак згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб встановлено, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з 01.03.2022 по теперішній час. Пенсія нарахована за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 в розмірі 78872,31 грн. Заборгованість буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень в порядку черговості.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Законом України № 1169-VII від 27 березня 2014 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" статтю 2 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час мобілізації, на особливий період до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, на службу до органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років на день їх демобілізації. Якщо новий розмір пенсії у цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували в мирний час, виплата їм пенсії здійснюється у розмірі, який вони отримували на день призову на службу у зв`язку з мобілізацією".

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указами Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015, в Україні оголошено про часткову мобілізацію.

Згідно роз`яснень, наданих у листі Міністерства оборони України від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417 "Щодо особливого періоду", у відповідності до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу №303/2014, в України настав особливий період, який діяв на час виникнення спору.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" було оголошено про загальну мобілізацію в Україні.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), на території України діє воєнний стан з 24 лютого 2022 року.

Оскільки законодавством України не встановлено порядок припинення особливого періоду, то закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для завершення особливого періоду.

З аналізу наведених правових норм встановлено, що оскільки з 24.02.2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, з тривалістю якої пов`язується особливий період, то спірні правовідносини між сторонами виникли в період коли в країні діяв особливий період та продовжують існувати в період дії воєнного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №638/662/17, від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16 та від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 в справі № 522/23018/16-а зазначив:

"Статтями 39, 40 Закону № 2232-XII передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу підчас мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призивом підчас мобілізації, на особливий період, або прийнятті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими законами України.

Аналіз наведеної норми Закону дає підстави стверджувати, що громадяни України які захищають національну безпеку та цілісність нашої держави можуть бути призвані на строкову службу, мобілізовані або прийняті на службу за контрактом, але в будь-якому випадку вони мають гарантії захищені законодавством України.

Таким чином, оскільки позивач був прийнятий на військову службу за контрактом під час мобілізації у зв`язку з виникненням кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону № 2262-ХІІ щодо неприпинення виплати пенсії".

Аналогічна позиція була висловлена у постанові від 15.06.2020 по справі №638/662/17 Верховного Суду. Крім зазначеної позиції звернув увагу ще на те, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Позивач з 19.06.2021 був звільнений з військової служби, згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 та позивачу було призначено з 19.06.2021 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зазначені обставини не підлягають доказуванню в цій справі. Відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії позивачу з 19.06.2021, тобто з моменту звільнення зі служби. Пенсія нарахована лише за період з моменту призначення (19.06.2021) по день його призову під час мобілізації (25.02.2022), а фактично з наступного місяця після початку служби (01.03.2022).

Записом в військовому квитку та довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 04.12.2024 підтверджується що позивача було призвано до військової служби під час мобілізації на особливий період у НОМЕР_5 прикордонний загін з 25.02.2022 по теперішній час.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки позивач був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації та під час дії особливого періоду, відповідно виплата пенсії не повинна припинятися до дня фактичного його звільнення зі служби або закінчення особливого періоду, а тому суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд також зазначає, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №560/16833/23 позивачу було нараховано, але невиплачену пенсію в розмірі 78872,31 грн за період з 19.06.2021 по 28.02.2022.

Враховуючи те, що пенсія позивачу нарахована однак не виплачена, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача виплатити недоотриману суму заборгованості з пенсійних виплат, за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.

Стосовно клопотання про допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 усієї суми заборгованості недоотриманих з 19.06.2021 пенсійних виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті. До таких випадків належить присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

Враховуючи обставини справи, беручи до уваги те, що питання стосується зобов`язання виплати пенсії, суд вважає, що відсутні підстави допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачеві всієї суми заборгованості з недоотрим аних пенсійних виплат з 19.06.2021, оскільки рішення має зобов`язальний характер.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність дій суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення ОСОБА_1 з 01.03.2022 нарахування та виплати призначеної пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.03.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вислугу років за період з 19.06.2021 по 28.02.2022 року включно, в розмірі 78872,31 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук