Справа № 120/15274/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2025 р. Справа № 120/15274/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та виконання постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ділі - відділ, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що у провадженні Вінницького адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/7101/21-а. Рішенням від 21.12.2021 задоволено позов ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. В подальшому судом виписано виконавчий лист № 120/7101/21-а, який був направлений до відповідача для примусового виконання.

25.10.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69661524 на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавець дійшов висновку про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повідомленням божником Васильківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виконання судового рішення у справі № 120/7101/21-а до початку його примусового виконання шляхом надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020.

Поряд з цим, ОСОБА_1 зазначає, що 20.09.2024 отримала лист Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) яка датована 11.07.2022, і зміст якої не зрозумілий, так як очікувана інформація на яку посилається в постанові про закінчення виконавчого провадження відповідач, яку рішенням суду було зобов`язано надати - відсутня.

В свою чергу позивач зазначає, що така оскаржувана постанова є передчасною та такою, що прийнята без належного дослідження фактичних обставин, позаяк рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 120/7101/21-а на підставі якого відкрите виконавче провадження, фактично не є виконаним, оскільки відповідь на звернення не містить належної відповіді.

Виходячи з зазначеного, позивач вважає закриття виконавчого провадження № 69661524 протиправним, адже на виконавця Коломієць І. покладено обов`язок надати належну відповідь. А оскільки надана відповідь є необґрунтована, тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021р. у справі № 120/7101/21-а не можна вважати виконаним.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 10.12.2024 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання цього позову, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у сторони відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

26.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечила щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та, посилаючись на норми Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 вказала про наступне.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 69661524 з примусового виконання виконавчого листа № 120/7101/21-а, виданого 21.02.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом.

17.08.2022 державним виконавцем у відповідності до вимог Закону винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69661524, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору.

До відділу 26.09.2022 за вх. № 10564 надійшов лист ОСОБА_1 відповідно до якої зазначено, про надання інформації та про вжитті заходи щодо виконання ВП № 69661524.

У відзиві державний виконавець вказала, що листом Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що рішення суду виконано в повному обсязі до початку його примусового виконання. А саме: надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020, копії якої наявні в матеріалах виконавчого провадження, тому 01.05.2023 державним виконавцем на підставі п. 9 ст. 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оригінал виконавчого документа направлено до суду, а копії постанови - сторонам виконавчого провадження.

27.08.2024 на адресу відділу надійшла заява стягувача, до якої було додано рішення суду у справі № 120/6790/23, яким скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2023.

29.08.2024 начальником відділу винесено постанову про скасування процесуального документа.

Листом Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що рішення суду виконано в повному обсязі, а стягувачу повторно надано відповідь на звернення від 15.06.2020, при цьому даний лист отримано особисто стягувачем 20.09.2024.

У зв`язку із чим 25.10.2024 відповідач, керуючись вимогами п. 9 статі 39, 40 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на обставини, що наведені у відзиві, представник відповідача зауважила, що, на її думку, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

06.01.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Однак, остання судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до частини 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 120/7101/21-а, визнано протиправною бездіяльність Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання належної відповіді на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020. Зобов`язано Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та надати відповідь за результатом розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду.

21.02.2022 виписано виконавчий лист № 120/7101/21-а.

Ухвалою від 04.08.2022 у справі № 120/7101/21-а виправлено помилки, допущені при оформленні виконавчого листа від 21.02.2022 № 120/7101/21-а.

17.08.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69661524 з примусового виконання виконавчого листа від 21.02.2022 № 120/7101/21-а.

Крім того, 17.08.2022 в рамках виконавчого провадження ВП № 69661524 державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

26.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою від 22.09.2022, в якій просила надати інформацію про вжиті заходи щодо виконання ВП № 69661524.

Листом від 27.04.2023 боржник - Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив відповідача про виконання рішення суду у справі № 120/7101/21-а, до якого додав копію відповіді повторного розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020.

01.05.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69661524 з виконання виконавчого листа № 120/4101/21-а.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі № 120/6790/23 визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2023 № 69661524.

29.08.2024 постановою начальника відділу винесено скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2023 № 69661524.

Листом від 19.09.2024 відповідач повідомив позивача, що 29.08.2024 начальником відділу винесено постанову про скасування процесуального документа.

В подальшому на адресу відповідача надійшов лист божника від 11.07.2022 вих. № 19347, яким боржник за виконавчим листом № 120/7101/21-а засвідчив повторне направлення на адресу ОСОБА_1 листа про надання про повторний розгляд звернення ОСОБА_1 на скаргу від 15.06.2020, щодо надання інформації по виконавчим провадженням № 58069756, 57759438. До цього ж листа додали відомості про вручення такого особисто 20.09.2024 (трекінг поштового відправлення 870).

25.10.2024 відповідачем на підставі п. 9 ч. 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69661524. У цьому рішенні державний виконавець встановив, що листом Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомили, що рішення суду виконано в повному обсязі. А саме надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020, копії якої наявні в матеріалах виконавчого провадження (трекінг поштового відправлення 870). Стягувачем даний лист отримано 20.09.2024.

В свою чергу позивач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2024 є передчасною та такою, що прийнята без належного дослідження фактичних обставин, позаяк рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі не виконане боржником, оскільки відповідь на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 не містить належної відповіді на постановлені запитання.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення повинно бути виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

За позицією Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є одним із аспектів права на суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За приписами пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою вищевказаної статті Закону № 1404-VIII передбачено, що, серед іншого, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до приписів пункту 9 частини першої статті 39 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, у постановах від 21 серпня 2024 року у справі №240/27324/23 та від 18 вересня 2024 року в справах №240/26091/23 і №240/28481/23 Верховний суд сформулював правову позицію щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

У згаданих судових рішеннях Верховний Суд висловив позицію, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

За висновком Верховного Суду, державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Повертаючись до обставин справи суд зазначає, що спірною у цій справі є постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2024 № 69661524. Позивач, обґрунтовуючи протиправність такої зазначає, що відповідь на її звернення від 15.06.2020, на яку посилається відповідач в постанові про закінчення виконавчого провадження та яку рішенням суду у справі № 120/7101/21-а було зобов`язано надати, є неповною, оскільки лист Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.07.2022 не містить належної відповіді, а саме не містить вказівки на те що існує і чим передбачена пряма заборона, ОСОБА_1 , як стягувачу надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментів за весь період. На переконання заявника, згаданий лист навпаки вказує на обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісячно та повідомляти про нього стягувача.

Позивач вважає, що рішення суду від 21.02.2022 в справі № 120/7101/21-а залишається невиконаним.

Зважаючи на правову позицію ВС висловлену у згаданих вище поставах, перевіряючи правомірність прийнятого відповідачем рішення про закінчення виконавчого провадження № 69661524 з виконання виконавчого листа № 120/7101/21-а, суд вказує про наступне.

За нормами частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням суду у справі № 120/7101/21-а встановлено, що 15.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із скаргою-зверненням, в якому зазначила, що головний державний виконавець Гриченюк А.А. відмовлялась надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за весь період заборгованості, мотивуючи тим, що чинне законодавство забороняє роботи перерахунок заборгованості за іншим державним виконавцем, який проводив нарахування по виконавчому провадженні в іншому відділі, в якому раніше перебували виконавчі провадження, навіть незважаючи на очевидні арифметичні помилки.

З огляду на викладене, позивач просила надати їй пояснення, який саме закон (чинне законодавство) забороняє надавати державному виконавцю розрахунок аліментів за весь період, так як начальник відділу Сіпченко ігнорує її заяви з проханням пояснити на який закон вона спирається, надаючи їй таку відповідь.

Разом з тим, суд у справі № 120/7101/21-а зазначав, що дана відповідь відповідача від 05.05.2021 № 20169 надана на запит позивача від 29.04.2021, а не на запит від 15.06.2020, як про це зазначає позивач.

При цьому у мотивувальній частині рішення суду у справі № 120/7101/21-а суд вказував наступне: "В даному ж випадку, як слідує із змісту звернення позивача від 15.06.2020, позивач зазначила, що головний державний виконавець Гриченюк А.А. відмовлялась надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за весь період заборгованості, мотивуючи тим, що чинне законодавство забороняє робити перерахунок заборгованості за іншим державним виконавцем, який проводив нарахування по виконавчому провадженню в іншому відділі, в якому раніше перебували виконавчі провадження, навіть незважаючи на очевидні арифметичні помилки.

З огляду на викладене, позивач просила надати їй пояснення, який саме закон (чинне законодавство) забороняє надавати державному виконавцю розрахунок аліментів за весь період.

При цьому, у відповідному зверненні позивач також зазначила, що в лютому 2020 року їй все ж таки надали розрахунок за весь період в одному конверті із відповіддю "чинне законодавство забороняє".

Так, з матеріалів справи слідує, що відповідачем не було надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 15.05.2020, що є порушенням вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян»".

Рішенням від 21.12.2021 у справі № 120/7101/21-а визнано протиправною бездіяльність Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання належної відповіді на звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та зобов`язано Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та надати відповідь за результатом розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду.

Таким чином, задовольняючи позовну заяву у справі № 120/7101/21-а у вказаний вище спосіб, зокрема шляхом зобов`язання відділу державної виконавчої служби повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та надати відповідь за результатом розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду, суд виходив з того, що звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 фактично не було розглянуто відповідачем, про що свідчить мотивувальна частина рішення від 21.12.2021.

Під час розгляду цієї справи встановлено, що підставою для закінчення виконавчого провадження № 69661524, слугували надані боржником докази виконання судового рішення (щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та надання відповіді за результатом розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян») та докази направлення і вручення листа від 11.07.2022 стягувачу (20.09.2024).

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд враховує, що судовим рішенням у справі № 120/7101/21-а було зобов`язано було Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.06.2020 та надати відповідь за результатом розгляду у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду. При цьому висновки та мотивація суду у згаданій справі, що слугували підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 , стосувались виключно нерозгляду звернення від 15.06.2020 у визначений Законом «Про звернення громадян» спосіб, а судове рішення не містило мотивів щодо змісту відповіді (навіть орієнтовної), яка має бути надана заявнику.

Відтак, варто вказати про те, що за наведених обставин та правового врегулювання постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем обґрунтовано за наявності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення.

З огляду на наведене, перевіряючи оскаржувану у цій справі постанову від 25.10.2024 на відповідність критеріям визначеним у частині 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2024 № 69661524 з примусового виконання виконавчого листа від 21.02.2022 № 120/7101/21-а.

Поряд з цим суд відхиляє аргументи сторони позивача, які базуються на висновках висловлених Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/6790/23, як на підставу для задоволення вимог у цій справі, адже предметом спору у справі № 120/6790/23 була постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.05.2023 № 69661524, та суд скасував таку з підстав, що є відмінними від підстав цього спору.

Водночас у разі незгоди зі змістом відповіді наданої Васильківським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на її звернення від 15.06.2020, заявник має право на оскарження такої шляхом звернення до суду з новим позовом.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанови є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відмову в задоволені позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Євгена Сверстюка, 15, м. Київ, 02022, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.01.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович