Справа № 205/17833/24
Суддя: Грона Д. С.
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/205/13/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Грони Д. С.,

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Войтюка П. В.

представника відповідача Спариш Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 31.12.2024 у справі визначено головуючого суддю. Канцелярією суду справа передана в провадження судді 01.01.2025.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою від 20.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 його притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Позивач вказує, що підстав для накладення адміністративного стягнення, на його думку, не було, правила військового обліку він не порушував. Крім того, його ніхто не викликав до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, не попереджав про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Оскаржувану постанову від 20.12.2024 він фактично отримав 30.12.2024 про що вказав у поясненнях до неї. З вказаною постановою не згодний, просить її скасувати. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження, яку мотивував тим, що постанову він фактично отримав та ознайомився з її змістом лише 30.12.2024.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року позивачу поновлено строк на звернення до суду із цим позовом, позовна заява прийнята до провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

В судовому засіданні 09.01.2025 судом було оголошено перерву у зв`язку з необхідністю надання сторонами додаткових доказів.

13.01.2025 позивач надав суду заяву про доповнення позову до якої долучив копію електронного листування з роботодавцем з приводу військового обліку та копії медичних документів.

16.01.2025 представником відповідача було надано витяг з особової справи позивача, лист ознайомлення ОСОБА_1 з вимогами чинного законодавства, який підписаний 30.12.2024.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримав позовні вимоги. Вказав, що ОСОБА_1 дійсно є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 03.12.2024 ОСОБА_1 самостійно з`явився до відповідача, уточнив військово-облікові данні, отримав направлення на ВЛК, яку пройшов 13.12.2024. В подальшому його запросили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де 30.12.2024 повідомили, що 20.12.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17 000,00 грн. На підтвердження того, що ОСОБА_1 своєчасно виконував свій обов`язок з оновлення військово-облікових даних та правила військового обліку він вказав, що останні одинадцять років працює на посаді ІT фахівця в АТ КБ «Приватбанк». На його думку, саме роботодавець мав опікуватись військовим обліком працівників, на підтвердження чого надав роздруківку електронного листування.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. З 02.11.2017 ОСОБА_1 знятий з військового обліку призовників рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 по досягненню 27-річного віку. З 02.11.2017 ОСОБА_1 не став на військовий облік військовозобов`язаних запасу в ІНФОРМАЦІЯ_5 чим порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлених «Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487. Також вказала, що ОСОБА_1 з 2017 жодного разу не звіряв свої персональні дані з ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказала, що ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, або особисто в РТЦК та СП за місцем свого перебування.

У зв`язку з не оновленням військово-облікових даних та неможливістю з`ясувати місцезнаходження позивача ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 було оголошено у розшук. ОСОБА_1 фактично оновив свої військово-облікові дані лише 03.12.2024 особисто з`явившись до відповідача. Також вказала, що 18.12.2024 уповноваженою особою було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинене ОСОБА_1 . На підставі зібраних доказів та протоколу про адміністративне правопорушення 20.12.2024 була винесена постанова № 573/П від 20.12.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Зауважила, що ОСОБА_1 був відсутній 18.12.2024 та 20.12.2024 при розгляді адміністративної справи. Фактично оскаржувана постанова була йому вручена 30.12.2024, про що міститься його власноручний підпис.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 02.11.2017 по 03.12.2024 ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно свої військово-облікові данні не оновлював. Дослідивши надані позивачем роздруківки електронного листування між ним та роботодавцем, суд не бере ці відомості до уваги, оскільки в цьому листуванні містяться рекомендації працівникам щодо особливостей спілкування з представниками ТЦК та СП (військкомату) у разі спроби вручення повістки. Інформації про те, що роботодавець бере на себе обов`язок оновлювати військово-облікові данні замість працівника, це листування не містить.

Щодо визнання ОСОБА_1 «критичним працівником» суд зауважує, що чинне законодавство не містить такого терміну, отже це є виключно внутрішня процедура працедавця позивача, яка визначає правила доступу працівників до робочого приміщення під час сигналу «Повітряна тривога» та «Загроза артилерійського обстрілу» та не звільняє військовозобов`язаного від обов`язку дотримуватись правил військового обліку та особисто з`являтися до ТЦК та СП.

Як підтвердив в судовому засіданні позивач, на цей час він не є заброньованим працівником, після проходження ВЛК 13.12.2024 має відстрочку від призову на військову службу до 17.02.2025. У період з 14.05.2024 до 16.07.2024 самостійно свої військово-облікові данні не оновив. Пояснив, що намагався оновити їх через ЦНАП 07.07.2024, проте там була черга, яку він не став очікувати. 17.07.2024 позивач намагався оновити свої дані за допомогою застосунку «Резерв+», проте в нього виникли технічні проблеми, що завадило йому оновити свої дані. З урахуванням того, що позивач є ІТ-фахівцем, суд ставиться до цього пояснення критично. Особисто до ТЦК та СП він не з`являвся до 03.12.2024, оскільки вважав, що відповідач може отримати ці дані з інших реєстрів. Також вказав, що з 17.12.2024 по 19.12.2024 він перебував на лікарняному, на підтвердження чого надав лист непрацездатності № 27890122-1.

Законодавчо відносини між сторонами регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р. № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та іншими нормативно-правовими актами

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку..

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Окрім цього, 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало. З 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Отже в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Також суд зауважує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

У рішенні від 13 грудня 2011 року у справі «Трудов проти Росії» (заява № 43330/09) ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.

Суд зазначає, що наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4 цієї Інструкції під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 5 Інструкції уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачем не було надано суду доказів про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Більш того, під час розгляду справи у суді було встановлено, що позивач з 17.12.2024 по 19.12.2024 перебував на лікарняному, в тому числі у стаціонарі. Отже під час розгляду уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3. ст. 210 КУпАП останній був позбавлений можливості користуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ті пояснення, які ОСОБА_1 міг би надати під час розгляду справи уповноваженою особою відповідача можуть мати суттєве значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа надісланню на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 46, 241, 243, 245, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП задовольнити частково.

Скасувати постанову № 573/П від 20.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП до адміністративної відповідальності.

Надіслати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 20.01.2025

Суддя Денис ГРОНА