Справа № 596/2025/24
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2025 р. Справа № 596/2025/24

Провадження № 2-а/596/13/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,

представника позивача адвоката Книша Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Книш Ромн Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Книш Р.В. звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1156 від 22.07.2024 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за порушення ним ч.3 ст.210 КУпАП.

В обгрунтування позову, позивач посилається на що оскаржувана постанова складена з порушенням норм матеріального права, не відображає фактичних обставин справи та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024 року, справу передано судді Лисюк І.О..

Ухвалою судді від 12 грудня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду із даним позовом, який прийнято до розгляду та відкрито провадження провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Книш Р.В. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Додатково посилався на те, що позивач у встановлені строки звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оновивши дані, пройшов ВЛК, отримав відстрочку від призову під час мобілізації, що підтверджуються довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 , даними РЕЗЕРВ+, з яких слідує, що дані оновлено вчасно. При винесенні оспорюваної постанови він не був присутнім, його не повдомляли про дату, час та місце розгляду справи, копію постанови він не отримав поштою. Дізнався про постанову лише в відділі ДВС, отримавши там копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на нього штрафу.

Відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Встановлено строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви. Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений судом строк подав відзив на позов, в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В обгрунтування відзиву посилається на те, що 22 липня 2024 року під час проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено факт, що, громадянин ОСОБА_3 не оновив свої військово-облікові дані в строк передбачений ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постановою КМУ № 560. Також ним не було здійснена замін посвідчення про приписку до призовної дільниці на військово-обліковий документ.

Відповідно до абзацу 1 пункту 10 статті 1 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі ЗСУ у запасі СБУ розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації затвердженим ВРУ свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовники, військовозобов`язані і резервісти або у районному (міському) ТЦК та СП.

На думку сторони відповідача, ОСОБА_4 своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги пункту 1 підпункту 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, а саме не уточнив свої персональні дані через ЦНАП або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) ТЦК та СП.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, подані сторонами в справі, приходить до наступного.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено оспорювану постанову № 1156 від 22 липня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КупАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 22.07.2024 року, під час проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено факт, що гр. ОСОБА_1 не оновив свої військово-облікові дані в строк передбачений ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постановою КМУ №560. Також ним не була здійснена заміна посвідчення про приписку до призовної дільниці на військово-обліковий документ. (а.с.4).

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Відповідальність за ч.1 ст.210 КУпАП передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП передбачена вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Як встановлено, в оспорюваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, місце його вчинення. Так, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 не зазначено які саме дії та у які строки мав вчинити позивач, але не вчинив. Оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Так, як слідує із наданих позивачем копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.08.2024 №1721/1, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк до 09.11.2024.

З наданої стороною позивача копії військово-облікового документа з застосунку «Резерв +» Інформація з реєстру Оберіг містяться дані про оновлення документа ОСОБА_1 , який 22.07.2024 пройшов ВЛК. Дані уточнено вчасно, дата уточнення 21.08.2024. відстрочка до 09.11.2024. (а.с.23, 24).

Як встановлено, відповідачем не подано жодних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення та не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, а також не доведено правомірності процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, з суворим дотриманням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом вживалися заходи щодо витребування матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у якій було винесено оскаржувану постанову. Проте представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 вимоги ухвали суду не виконав та матеріали справи разом з доказами доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не надав.

Суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не обґрунтовано належними доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Так, як слідує із оспорюваної постанови, графи «копію постанови отримав», «копію постанови вислано поштовим звязком особі, щодо якої її винесено», не заповнені.

В матеріалах справи також відсутні докази інформування позивача про притягнення до адміністративної відповідальності або докази, які б свідчили про ухилення останнього від отримання повідомлення про час та місце розгляду справи.

Суд вважає, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Недотримання процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є ще однією підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.

Встановлені обставини, на думку суду, свідчать про винесення оскаржуваної постанови без належного та повного з`ясування всіх обстави справи, з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Провадження у справі слід закрити на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22 липня 2024 року слід скасувати, провадженні у справі закрити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє представник - адвокат Книш Роман Васильович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: селище Гусятин, вул. Суходільська, 7, Чортківського району, Тернопільської області, поштовий індекс 48201, Ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення №1156 від 22 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )) .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (юридична адреса: Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 20.01.2025.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК