Справа № 420/36050/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 25.09.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що Позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області до 01.12.2018 року та отримувала пенсію за вислугу років з відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", атестат про припинення виплати пенсії разом з пенсійною справою направлено до відділу військового комісаріату м. Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.11.2024 2 Архангельськ російської федерації. 25.09.2024 Позивач звернулась з заявою до Відповідача щодо поновлення виплати пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", однак листом від 23.10.2024 їй було відмовлено в поновленні виплати пенсії оскільки у Головному управлінні відсутня паперова пенсійна справа позивача. У зв`язку з військовою агресією росії та введенням в країні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Укрпоштою повністю припинено поштове співробітництво та обмін поштою з країною-агресором. Поштові відправлення у цю країну не приймаються і не відправляються. Крім того, позивач зазначає, що виплату від росії не отримує. Згідно відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виїзд на постійне місце проживання до російської федерації анульовано 30.06.2021 року. При наданні сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду росії, буде прийнято рішення про призначення пенсії згідно з законодавством України. Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 26.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем було подано відзив на позов, яким він заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що на момент звернення позивача до Головного управління із заявою щодо поновлення виплати пенсії з 12.10.2023 року Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежним Держав у галузі пенсійного забезпечення є нечинною. Відмітка у паспорті громадянина України для виїзду за кордон не є доказом неодержання позивачем пенсії в РФ.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.12.2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 припинено, атестат про припинення виплати пенсії разом з пенсійною справою направлено до відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 російської федерації.

У період з 01.08.2019 року по 30.06.2021 року позивачці ГУ ДМС в Одеській області було оформлено виїзд на постійне проживання в російську федерацію.

25.09.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою до ГУ ПФУ в Одеській щодо поновлення виплати пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом від 23.10.2024 ГУ ПФУ в Одеській області відмовило ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії. В листі вказано, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та до його закінчення, листування з російською федерацією, в тому числі і запити пенсійних справ для виплат пенсій за новим місцем проживання, призупинено, тому взяти позивачку на пенсійний облік до Головного управління не має можливості. Документи, які видані на території російської федерації, виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах її компетенції за установленою формою і скріплені печаткою приймаються на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України від 09.04.1992 №№ 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (ч. 1 ст. 1-1 Закону №2262).

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-XII, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до приписів статті 49 Закону №2262-XII, пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Згідно зі ст. 62 Закону № 2262-XII, пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закону №1058-IV.

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 52 Закону № 2262-XII передбачено, що особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1статті 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.20073-1(Порядок № 3-1), заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання.

Відповідно до підп. 3 п. 5 Порядку 3-1 поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви з усіма необхідними документами (переведення вперше на пенсію по інвалідності - у строк, передбачений пунктом «e» статті 50 Закону).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п. 6 Порядку №3-1).

Як встановлено судом з матеріалів справи позивач є громадянином України, пенсія за вислугу років призначена йому за законодавством України.

Відповідач відмовив позивачу в поновленні пенсії через припинення відносин з російською федерацією і відсутності паперової пенсійної справи та доказів припинення отримання пенсії позивачкою на території російської федерації.

Разом з тим, вказана відмова оформлена листом від 23.10.2024 року № 29003-26449/К-02/8-1500/24.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

При прийнятті цього рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, які викладені у постанові 22.04.2014 у справі № 21-484а13, а також Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду з цього питання (постанови від 06.03.2018 №753/12809/14, від 27.03.2018 № 541/910/17, від 25.09.2018 №573/2476/16-а), який вказав на те, що підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання. Відсутність такого рішення свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а ефективним способом захисту прав заявника за таких обставин визнається зобов`язання ПФУ розглянути заяву про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до законів про пенсійне забезпечення.

Разом з тим, як встановив вище суд ГУ ПФУ в Одеській області, розглянувши заяву позивачку про поновлення виплати пенсії не прийняло жодного рішення, як це передбачено вимогами Порядку 3-1, а надав позивачу лист з роз`ясненням позивачці причин, з яких її не може бути взято на пенсійний облік, законодавчих підстав для поновлення виплати пенсії, а також, порядку засвідчення документів отриманих від іноземних держав.

На переконання суду, такі дії відповідача не є законним способом поведінки державного органу та є формальною відпискою на заяву про поновлення виплати пенсії, оскільки не містить чіткого та однозначного рішення по суті про поновлення виплати чи про відмову в поновленні виплати пенсії, прийнятого у встановленому законом порядку, а отже - не може вважатися «відмовою у поновленні виплати пенсії» у розумінні статті 49 Закону №2262-XII та положень Порядку №3-1.

Застосовуючи наведені вище норми Закону суд дійшов висновку, що рішення про поновлення чи про відмову в поновленні пенсії повинно бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом рішенням/розпорядженням органу ПФУ. При цьому орган ПФУ не пізніше 10 днів після винесення рішення повинен був видати або направити особі повідомлення про поновлення, відмову в поновленні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.09.2024 про поновлення виплати пенсії.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 25.09.2024 року та прийняття рішення за результатом розгляду заяви та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 25.09.2024 та за результатами її розгляду прийняти рішення по суті звернення (про поновлення виплати пенсії або про відмову в поновленні виплати пенсії) на підставі вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Відтак, суд робить висновок стосовно часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд зазначає, що за звернення до суду із вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 968,96 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідач на користь позивача має бути стягнуто 484,48 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 25.09.2024 року та прийняття рішення за результатом розгляду заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 25.09.2024 та за результатами її розгляду прийняти рішення по суті звернення (про поновлення виплати пенсії або про відмову в поновленні виплати пенсії) на підставі вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 484,48 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 17 січня 2025 року

Суддя Н.В. Бжассо