Справа № 520/17815/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. № 520/17815/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000185/2 від 04.03.2024 року та картки відмови №UA807200/2024/000217 від 04.03.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення відповідача та картка відмови є протиправними та такими, що на думку позивача, підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов прийнято до розгляду.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 01.03.2024 до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ТОВ «Бестділ» (код 43534311), була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація №UA807200/2023/003543 від 01.03.2024, на товар (Трикотажне полотно:….), код товару , що надійшов на адресу ТОВ «Бестділ» за зовнішньоекономічним контрактом з T-MAC TECHNOLOGY CO., LTD ROOM 501-502, BAOHUI BUSINESS BUILDING NO. 139 WENDU ROAD, KEQIAO SHAOXING ZHEJIANG, CHINAН на підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 37 949,45 доларів США.

Разом із декларацією було подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 30.12.2023 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023; коносамент (Bill of lading) № 07 від 07.01.2024 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 7130 від 26.02.2024; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN24ROCT39 від 22.02.2024; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) invoice №NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20231125/011/2 від 25.11.2023 року (з перекладом);Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-48/02-2024 від 29.02.2024 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року (з перекладом); Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 08.01.2024 року; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 02/04-2 від 04.02.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 02/13-2 від 13.02.2024 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST20231230/2/1 від 30.12.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист № NTLBEST20231230/2/2 від 30.12.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист № NTLBEST20231230/2/3 від 30.12.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST20231230/2/4 від 30.12.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST20231230/2/5 від 30.12.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року (з перекладом).

У відзиві на адміністративний позов відповідача зазначив, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № UA807200/2023/003543 від 01.03.2024 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів). До спецпідрозділу митниці був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД № UA807200/2023/003543 від 01.03.2024. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості. За результатом аналізу інформації та співставлення вказаних документів було встановлено, що у результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, рівень митної вартості товару згідно ЄАІС вищий ніж рівень митної вартості задекларований позивачем.

Крім того, була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

04.03.2024 декларанта було повідомлено, що на виконання вимог стаття 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені частиною 3 статті 53 МК України. Також, було повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вказаний запит митниці щодо подання додаткових документів, позивач надіслав пояснення щодо поданих разом із декларацією ЕМД UA807200/2023/003543 від 01.03.2024 всіх наявних документів.

04.03.2024 Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000185/2.

Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000185/2 від 04.03.2024, за другорядним методом - методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься ціновій базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржуване рішення та картку відмови, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Харківською митницею було направлено до позивача запити щодо надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару.

На запит відповідача позивачем до митного органу було направлено листи, в яких, зокрема, повідомлено, що статтею 5 Контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020 року встановлено, що Сторони домовилися, що оплата за Товар здійснюється, як правило, на умовах відстрочення платежу - три місяці з моменту поставки (митного очищення). Стовідсоткова передоплата можлива на розсуд Покупця. Рахунком-фактурою (інвойсом) № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 року передоплату не визначено. На момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому відповідно до п. 4 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається. Витрати на транспортування товару включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, але не виключно, вже наявним в Відповідача Контрактом, інвойсом №NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023, в якому зазначено умову CPT Kharkiv, Ukraine, та ін. наявними у Відповідача документами. Отже, враховуючи, що витрати на транспортування включені у вартість товару, надання ТОВ «БЕСТДІЛ» транспортно-експедиційних рахунків, заявок на перевезення, договорів тощо на законодавчому рівні не вимагається. Крім того, прайс-лист №NTLBEST20231125/011/2 від 25.11.2023 року ТОВ «БЕСТДІЛ» подано разом із митною декларацією № 24UA43U0 та вже знаходиться у Відповідача. Декларацію №MRN24ROCT39 від 22.02.2024 року, складену за уніфікованою формою, ТОВ «БЕСТДІЛ» подано разом із митною декларацією №24UA43U0 та вже знаходиться у Відповідача. Висновок експерта № 20-48/02-2024 від 29.02.2024 року, підготовлений ТОВ «Одеський аукціонний центр», ТОВ «БЕСТДІЛ» був поданий разом із митною декларацією №24UA43U0 та вже знаходиться у Відповідача. Інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому їх вимагання забороняється ч. 5 ст. 53 МК України.

04.03.2024 відповідачем на адресу позивача надіслано повідомлення № 448225, в якому зазначалося, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту в Україну оцінюємого товару №1 складає 3,96 дол.США/кг.

Листом № 448225 від 04.03.2024 позивач повідомив відповідача, що ТОВ «БЕСТДІЛ» разом із митною декларацією № 24UA43U0 вже подано Відповідачу усі необхідні та наявні документи, як за основним переліком на підтвердження митної вартості товару за ч. 2 ст. 53 МК України, так і додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, якими повністю підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом. Спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. (копія відповіді надається у додатках) Копія повідомлення про прийняття митницею досилок в базу від 04.03.2024 надається у додатках.

Таким чином, відповідачем було здійснено запит у позивача документів, які вже було подано останнім разом із митною декларацією. Окрім цього, у повідомленні щодо Митної декларації відповідач запитував додаткові документи, визначені ч. 3 ст. 53 МК України та вимагають наявності законодавчо встановлених підстав для їх витребування. Проте доказів на підтвердження наявності підстав для витребування вказаних документів у позивача, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем одночасно з Митною декларацією надано повний перелік документів, необхідних для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів, які містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на не включення до митної вартості товару витрат на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Так, у спірному рішенні № 24UA43U0 від 01.03.2024 відповідач зазначив, що декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості відсутні додатково понесені витрати з завантаженням на транспортний засіб для доставки в Україну а також з зберіганням товару в порту призначення (витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджено документально, що суперечить положенням п.2 ч.2 ст.52, ч.2,9,10 та 21 ст 58 МК України.

Суд зазначає, що наявні у матеріалах справи докази свідчать, що одночасно з Митною декларацією позивачем було подано калькуляцію собівартості товару № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023, в яку включено фрахт, лист постачальника №NTLBEST20231230/2/5 від 30.12.2023 на підтвердження того, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару, автотранспортна накладна № 7130 від 26.02.2024, в якій містяться посилання на інвойс № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023, який, в свою чергу, умовами поставки визначає саме CPT.

Так, надані позивачем вказані документи свідчать, що умовами поставки є CPT, вартість фрахту включено у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим.

Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на постачальника.

Отже, твердження Відповідача про те, що документальне підтвердження щодо витрат на транспортування відсутнє, є необґрунтованим та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000185/2 від 04.03.2024 відповідач зазначив про відсутність транспортно-експедиційних рахунків, завки перевезення, договорів, рахунків збереження товарів в місце призначення, рахунків завантаження-розвантаження контейнера/товару.

Суд зазначає, що за 6 ч. 2 ст. 53 МК України, серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Разом з тим, такі документи мають надаватися у тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, витрати на транспортування товару позивачем включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, умовами контракту, відповідно до яких постачання товару здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі.

У Commercial invoice (рахунку-фактурі) № NTLBEST20231230/2 від 30.12.2023 визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17 (провадження №К/9901/58788/18).

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Як зазначалося, позивач до митного оформлення разом із декларацією надав контролюючому органу автотранспортну накладну (CMR № 7130 від 26.02.2024) та коносамент № 07 від 07.01.2024.

Враховуючи, що витрати на транспортування покладено на продавця, вимога щодо надання транспортно-експедиційних рахунків, заявок перевезення, договорів, рахунків збереження товарів в місце призначення, рахунків завантаження-розвантаження контейнера/товару тощо від покупця є такими, що не грунтуються на положеннях чинного законодавства.

В спірному рішенні відповідач посилається на митну декларацію, яка стала джерелом для коригування митної вартості товарів, однак контролюючим органом не зазначено жодного порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2023 року по справі №640/22572/20 дійшов висновку про те, що неодноразово звертав увагу, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд зазначає, що наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відсутність належних обґрунтувань відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

В свою чергу, всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару позивачем документально підтверджено, визначені кількісно і достовірно з наявністю всіх складових митної вартості, а тому підстави для застосування другорядних методів відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний (третій) метод визначення митної вартості товару, замість першого методу, що свідчить про порушення послідовності та є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення і картки відмови.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000185/2 від 04.03.2024 року та картка відмови №UA807200/2024/000217 від 04.03.2024 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивач просив стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 20.06.2024 року.

Крім того, до суду надано копію платіжної інструкції №1354 від 25.06.2024 року про оплату правової допомоги у сумі 30000 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання. При цьому, дана справа в розумінні ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 15000,00 грн.

Судовий збір підлягає розподілу за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) до Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000185/2 від 04.03.2024 та картку відмови №UA807200/2024/000217 від 04.03.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (, вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, 61005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (, вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036) суму судового збору у розмірі 14 852,82 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 82 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях