Справа № 580/4358/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4358/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Янківська В.П., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі по тексту - відповідачі, ГУ ПФУ в Черкаській області, ГУ ПФУ в Луганській області) в якому просила (з урахуванням уточнення позовних вимог):

1) визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 08.02.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, з 08.05.2024, на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з незарахуванням стажу роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а саме з 01.11.2008 року по 30.11.2008 року, з 01.05.2009 року по 31.05.2009 року, з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 01.10.2023 року по 31.12.2023 року у ПАТ «Руськополянський меблевий комбінат», з 01.06.2009 року по 31.08.2009 року, а також довідку № 56;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, а саме з 01.11.2008 по 30.11.2008, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.10.2023 по 31.12.2023 у ПАТ «Руськополянський меблевий комбінат», з 01.06.2009 по 31.08.2009, а також довідку № 56 та призначити пенсію за віком, починаючи з 08.11.2023 року, на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року значений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №86 від 27.12.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів під час розгляду справи бере до уваги, що судом першої інстанції скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №86 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, проте, помилково вказано дату оскаржуваного рішення - 27.12.2023, що є опискою і не впливає на розгляд справи по суті.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач - ГУ ПФУ в Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скаувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка зареєстрована за №488, та додатками до вказаної заяви (а.с.145-146).

За принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення №86 від 08.02.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії (далі по тексту - оскаржуване рішення).

Так, у вказаному рішенні зазначено, що до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи за довідкою №733, оскільки зазначена у ній посада опоряджувальника виробів з деревини, зайняті на роботах із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки не відповідає посадам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно атестації робочого місця за умовами праці.

Також, пенсійним органом зазначено, що за наявними документами пільговий стаж роботи позивачки за Списком №2 не підтверджено.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на зарахування стажу роботи, з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) до пільгового стажу за Списком №2, а тому рішення ГУ ПФУ в Луганській області №86 від 08.02.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 підлягає скасуванню.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на неналежне виконання ГУ ПФУ в Луганській області своїх повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав останньої, існуют законні підстави для належного та ефективного способу захисту прав позивачки покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 саме на ГУ ПФУ у Черкаській області, тобто за місцем проживання позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Проте, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтею 44 Закону №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною п`ятою цієї ж статті Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт другий частини другої статті 114 Закону № 1058).

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

- жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжки та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, підприємством, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.

У даному випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів спраи, оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Луганській області не зарахувало до пільгового стажу ОСОБА_1 по списку №2 періоди роботи за довідкою №733, оскільки зазначена у ній посада опоряджувальника виробів з деревини, зайняті на роботах із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки не відповідає посадам, що зазначені в трудовій книжці серії серії НОМЕР_1 від 03.08.1987, а саме: з 25.03.1995 оббивщиця, з 20.01.1999 обробник виробів із деревини на дільниці решіткових меблів, з 17.12.2003 по 16.09.2023 опоряджувальник виробів з деревини та не відповідає посадам, яким підтверджено право на пільгове пенсійного забезпечення згідно атестації робочого місця за умовами праці.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачкою під час подання заяви про призначення пенсії від 01.02.2024 року була додана інша довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №56 від 29.01.2024 (а.с.50-51).

Вказана довідка видана ОСОБА_1 про, те що вона працювала повний робочий день на ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат» і за період: з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 виконувала грунтування, фарбування та лакування меблів із застосуванням матеріалів, що містять шкідливі речовини з професією опоряджувальник виробів з деревини, зайнятий на роботах із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, що передбачена Списком №2 розділу ХХІ підрозділу 6 код КП 21.6.2 а, затвердженим постановою КМУ №461 від 24.06.2016. Довідка видана на підставі: картки Т2, наказів по особовому складу, наказів про результати атестації робочих місць та висновків Державної експерти умов праці (перераховані в довідці).

Також в довідці №56 від 29.01.2024 зазначено, що довідку №690 від 28.11.2023, довідку №733 від 18.12.2023 та довідку №202 від 22.03.2019 вважати не дійсними.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що пенсійний орган, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.02.2024 року, був зобов`язаний взяти до уваги саме довідку ПрАТ «Руськополянський меблевий комбінат» №56 від 29.01.2024 (а.с.50-51), а не довідку №733 від 18.12.2023, яка подавалася позивачкою раніше під час аналогічного звернення до пенсійного органу.

Зазначене підтверджується розпискою-повідомленням, яка додана до заяви ОСОБА_1 від 01.02.2024 року, і в переліку документів до якої міститься саме довідка №56 від 29.01.2024 (а.с.146 на звороті).

Щодо несвоєчасної атестації робочих місць, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на зарахування стажу роботи з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) до пільгового стажу за Списком №2, а тому оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Луганській області №86 від 08.02.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобов`язання саме ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період, з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488, і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, з огляду на наступне.

Як вже вище зазначено колегією суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Луганській області №86 від 08.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно, законними є висновки суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено - ГУ ПФУ в Луганській області.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що дії зобов`язального характеру щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів, з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488, і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у даному випадку є - ГУ ПФУ в Луганській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року по справі № 500/1216/23.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, з зобов`язанням ГУ ПФУ в Луганській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди, з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488, і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу ГУ ПФУ в Луганській області, що під час повторного розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488, і прийняти відповідного рішення, пенсійному органу необхідно звернути увагу на дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, відповідно до якого - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, оскільки рішення суду в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні, підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за Списком № 2 період з 01.11.1996 по 29.09.2008 та з 19.10.2008 по 13.09.2023 (який зазначений в довідці №56 від 29.01.2024) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01.02.2024 №488 і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків викладених в даній постанові.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

О.В. Карпушова

Повний текст виготовлено 16.01.2025 року