Справа № 369/14496/24
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 369/14496/24

пр. № 2-а/759/51/25

20 січня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року за підсудністю від Києво-Святошинського районного суду Київської області до Святошинського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови.

Як на обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.08.2024 року в м. Київ інспектором роти №2 батальйону №4 полку-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Василик Дмитром Васильовичем було винесено постанову серії ЕНА №2886466 від 22.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно фабули постанови: 22.08.2024 року о 10:21:56 в місті Київ на вулиці Шевченка 72А, водій керуючи ТЗ не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР - Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким Т3, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із даною постановою позивач не погоджується, вважає, що вона підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю.

ОСОБА_1 вказав, що 22.08.2024 року близько 10:20:00 в місті Київ на вулиці Шевченка 72А, його під час руху на транспортному засобі JEEP GRAND CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено особою в формі працівника поліції. При зупинці особа представилася працівником поліції, при цьому відповідне посвідчення не пред`явила. Одразу після цього послідувала вимога пред`явити документи, на його прохання довести до відома підстави для зупинки транспортного засобу, у відповідь позивач отримав фразу про проведення спеціальної операції відомості про яку засекречені. В подальшому поліцейським було винесено постанову серії ЕНА №2886466 від 22.08.2024 року за частиною 1 статті 126 КУпАП, пояснення про те, що він не відмовляюся пред`явити документи, а лише вимагає спочатку довести до його відома законні підстави для зупинки транспортного засобу до уваги не бралися. При цьому, розгляд справи фактично був відсутній, а його процесуальні права, як особи що притягується до адміністративної відповідальності, порушувалися. Позивач вказав, що йому не було роз`яснено права та не було ознайомлено з доказами, інспектор не дослідив всіх обставин справи та не провів всебічного та неупередженого аналізу матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що постанова серії ЕНА №2886466 від 22.08.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню.

Наголосив на порушеннях процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, неправильній кваліфікації вчиненого правопорушення та відсутності доказів.

На підставі викладеного, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2886466 від 22.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2024 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Матеріали адміністративної справи надійшли до Святошинського районного суду м. Києва 19 листопада 2024 року.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27 грудня 2024 року представник відповідача - Нестерович А.С. за допомогою системи «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає викладені твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Наголосила на правомірності винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, представником зазначено, що подія була зафіксована на нагрудний реєстратор інспектора, однак, відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому направити відеофайл правопорушення з об`єктивних причин не вдається за можливе. Зазначила, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена оскаржувана Постанова. Просила прийняти відзив на позовну заяву та у задоволення позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с. 15).

22.08.2024 року о 10:24:24 інспектором 2 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Василик Дмитром Васильовичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2886466 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фабулою котрої: 22.08.2024 року о 10:21:56 в м. Київ, вулиця Шевченка, 72 А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом JEEP GRAND CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок (а.с. 16).

Позивач із зазначеною постановою не погоджується, просить суд визнати її протиправною, скасувати та закрити провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, склад правопорушення, відповідальність за яке встановлено ч. 1 ст. 126 КУпАП становить:

1) Об`єкт - суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

2) Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою:

- яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);

- або не пред`явила для перевірки у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);

- або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Всі склади - формальні.

3) Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку).

4) Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Так, суд звертає увагу, що норма ст. 126 КУпАП є імперативною, та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Отже, керування транспортним засобом можливе лише за наявності посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок водія мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія передбачено пп. 2.1, 2.4 ПДР України.

Так, відповідно до пп. 2.1 А, Б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Згідно із п. 2.4 А) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже, не пред`явлення водієм на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом, становить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Спірним у цій справі є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП України за непред`явлення позивачем, який керував транспортним засобом, для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Разом з тим, перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п. 1, 7 якої такою підставою є: порушення водієм Правил дорожнього руху; прийняття уповноваженим органом державної влади рішення про обмеження чи заборону руху.

Частиною 3 наведеної статті встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ.

Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Позивач як на один із доводів позовних вимог вказував на відсутність правових підстав для зупинки інспектором його транспортного засобу та, як наслідок, безпідставність вимоги пред`явлення документів на автомобіль та посвідчення водія.

Суд вважає помилковими такі доводи позивача, оскільки Закон України «Про національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, після зупинки транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу.

Словосполучення «особа вчинила або має намір вчинити правопорушення», що міститься в п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» надає змогу поліцейському вимагати в особи пред`явлення нею документів незалежно від факту вчинення або ймовірного вчинення правопорушення.

Таким чином, ненадання водієм посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Факт непред`явлення водійського посвідчення на вимогу працівника поліції підтвердив і сам позивач у поданому позові, вказавши, що після вимоги поліцейського пред`явити документи, позивач вимагав довести до відома підстави для зупинки транспортного засобу.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає доведеним.

Інші доводи позивача не спростовують його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2,4,8,17,33, 71, 86, 94,158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко