Справа № 400/11329/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. № 400/11329/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення 44669,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не визначення в період з 29.01.2020 по 05.03.2021 (за кожний рік окремо) позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704);

стягнення на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_2 недоплачену позивачу суму грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29.01.2020 по 05.03.2021, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у розмірі 44669,86 грн;

зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до пункту 2 грошового атестату шляхом зазначення суми посадового окладу із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, відповідно до пункту 4 Постанови № 704 та надіслати його на адресу військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач протиправно визначав у період з 29.01.2020 по 05.03.2021 його посадовий оклад та окладу за військовим званням з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, а не з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом відповідно на 01.01.2020 і на 01.01.2021. Як наслідок, відповідач виплатив позивачу у період з 29.01.2020 по 05.03.2021не в повному обсязі його грошове забезпечення, а саме: недоплатив йому 44669,86 гривні

09.12.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

10.12.2024 позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій відповідачем зазначив ІНФОРМАЦІЯ_3 . В іншій частині предмет і підстави позову залишились незмінними.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 400/11329/24.

У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Натомість 26.12.2024 через канцелярію суду надійшли клопотання відповідача від 23.12.2024 № 24027 про:

визнання ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачем;

залучення ІНФОРМАЦІЯ_5 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

30.12.2024 позивач подав до суду заперечення на клопотання відповідача про заміну відповідача, в якому просив відповідне клопотання відповідача залишити без розгляду.

20.01.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні вищенаведеного клопотання відповідача.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач у спірний період з 29.01.2020 по 05.03.2021 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.01.2016 № 9 і від 05.03.2021 № 21.

Зі змісту довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.09.2024 № 9/2/2176 грошове забезпечення позивача обчислювалось виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, а саме: 1762,00 гривні.

25.08.2024 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву, в якій просив зокрема нарахувати і виплатити йому грошове забезпечення, починаючи з 29.01.2020, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного року.

У листі від 27.09.2024 № 9/2/2175 ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідач повідомив, що посадовий оклад та оклад за військовим званням були визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 (1762 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1 і 14 до Постанови № 704.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 10 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне управління Збройними Силами України.

Пунктом 10 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що головний розпорядник бюджетних коштів забезпечує організацію та ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової і бюджетної звітності у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до підпункту 91 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 730), Міноборони відповідно до покладених на нього завдань виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів.

Відтак до повноважень Міністерства оборони України належать повноваження щодо організації фінансового забезпечення Збройних Сил України.

Згідно з абзацом першим пункту 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військовий частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104) (далі Правила № 280), виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особового складу здійснюється за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

Абзацом третім пункту 1.2 Правил № 280 визначено, що начальник фінансового органу начальник фінансово-економічної служби (управління, відділу тощо) військової частини, начальник сектору соціальних виплат обласного або ІНФОРМАЦІЯ_10 , а також головний бухгалтер військової частини.

Фінансовий орган фінансово-економічна служба (управління, відділ тощо) військової частини, відділ фінансового забезпечення військового комісаріату (сектору соціальних виплат територіального центру комплектування та соціальної підтримки) (абзац шостий пункту 1.2 Правил № 280).

Згідно з абзацом четвертим пункту 1.3 Правил № 280 розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів третього рівня).

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З вищевикладеного слідує, що повноваженнями розпорядників бюджетних коштів нижчого (третього) наділені територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Водночас районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки такими повноваженнями не наділені.

Зазначене також підтверджується листом Міністерства оборони України від 20.04.2010 № 248/3/278, в якому повідомлено про те, що функції фінансово-господарських частин районних (міських) військових комісаріатів покладено на обласні військові комісаріати.

Відтак повноваження щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, належать територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_3 (1-го розряду), затвердженого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.09.2022 № 196, не передбачено наявність у відповідача власного кошторису та право на здійснення будь-яких видатків, зокрема та не виключно, на виплату грошового забезпечення.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_9 є належним відповідачем в адміністративних справах щодо нарахування, виплати та стягнення грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять (проходили) військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_11 , зокрема у районних (міських) військових комісаріатів, правонаступником яких він є.

Тому позовні вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо його грошового забезпечення задоволенню не підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пунктів 1 і 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 20 січня 2025 року