Справа № 340/1942/24
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Кропивницький Справа №340/1942/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільнені, а саме ненарахування та невиплату компенсації за всі дні невикористаної відпустки;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку, а саме ненарахування та невиплату компенсації за всі дні невикористаної відпустки за період з 19 жовтня 2022 року по 09 березня 2024 року, але не більше як за шість місяців, відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області та відповідно до наказу №471 о/с від 18.10.2022 р. позивача звільнено зі служби у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області. При звільненні позивачу не була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток. 09.03.2024 р. на рахунок позивача нарахована компенсація за всі невикористані дні відпусток за період проходження служби у розмірі 26 953,08 грн на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/3517/23. Представник позивача вказує, що відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено позивачу середній заробіток за час несвоєчасної виплати суми компенсації за невикористані дні відпустки.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позов необґрунтованим (а.с.35-36). Представник відповідача зазначає, що стаття 117 Кодексу законів про працю України, якою обґрунтовані позовні вимоги, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення при присудженні виплати заробітної плати. Таке твердження обґрунтоване посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України». Представник відповідача наголошує на тому, що нормами спеціального законодавства не передбачено виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача вважає, що посилання позивача при обґрунтуванні своїх позовних вимог на норми загального законодавства є недопустимими, оскільки спірні правовідносини виникли на момент дії Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII (у редакції від 01.05.2022 р.), яким чітко встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби саме в поліції. Представник відповідача зазначає, що ГУНП в Донецькій області, як суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушувало прав та законних інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.14-15).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.21).

09.05.2024 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.44).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 р. витребувано докази (а.с.45).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі (а.с.60).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18.10.2022 р. №471 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з особливих доручень відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), з 18 жовтня 2022 року (а.с.6).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 р. у справі №340/3517/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.11.2023 р. (а.с.67-69), адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 2019 роки (56 днів) та основної щорічної відпустки за 2015 рік (4 дні); зобов`язано Головне управління Національної поліції у Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки (56 днів), передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та основної щорічної відпустки за 2015 рік (4 дні), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із служби; в задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с.63-66).

09.03.2024 р. ГУ НП в Донецькій області на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 р. у справі №340/3517/23 виплачено ОСОБА_1 26 953,15 грн (а.с.7, 39).

Частинами 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII визначено, що Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 р. №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі за текстом Закон №2352), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала законної сили з 19.07.2022 р.

Суд враховує, що статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладається обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку виникає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника під час його звільнення, зокрема захист права працівника на своєчасну оплату праці за виконану роботу. При цьому відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України спрямоване на компенсацію працівнику майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Разом з тим, виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежений строком виплати у 6 місяців.

У постанові від 06.12.2024 р. №440/6856/22 судова палата Верховного Суду сформувала правову позицію за якої, у зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями, застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2019 р. у справі №761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону №2352, не є можливим. Зважаючи на викладене, судова палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 р. у справі №120/10686/22, у якій зроблено протилежний висновок щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції Закону №2352.

Судом встановлено, що правовідносини у даній справі виникли після набрання чинності Законом №2352, яким внесено зміни до статті 117 КЗпП України.

Суд враховує, що затримка розрахунку при звільненні за період з 19.10.2022 р. по 09.03.2024 р. становить 1 рік 4 місяці 20 днів.

Однак, з огляду на приписи ст.117 КЗпП України, середній заробіток за період з 19.10.2022 р. по 09.03.2024 р. обмежений шістьма місяцями, а тому становить 82 088,46 грн (13 681,41 грн х 6) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.20), доказів понесення інших судових витрат до суду не надано.

Відповідачем не надано до суду доказів понесення судових витрат, які б підлягали розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (м. Кропивницький, вул. Пашутінська, 1, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 82 088,46 грн (вісімдесят дві тисячі вісімдесят вісім грн 46 коп.).

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 10 січня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ