Справа № 333/9919/24
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 січня 2025 рокуСправа № 333/9919/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Подріз В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:Департаменту патрульної поліції
про:визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02.11.2024 серії ЕНА № 3398903.

27.12.2024 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Зозулі Івана Володимировича серії ЕНА № 3398903 від 02.11.2024, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП;

- справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначив таке.

Відносно позивача винесено постанову, згідно з якою він 02.11.2024 о 22:57:59 годині на дорозі М-30 191 км, керуючи автомобілем BMW ХЗ, номерний знак НОМЕР_1 , начебто (згідно припущень поліцейського) був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3. (в) ПДР України порушення правил користування ременями безпеки.

На момент зупинки, в салоні автомобіля в якості пасажирів також знаходились дружина позивача (власниця авто) та неповнолітня донька.

Під час спілкування з інспектором (поліцейським), який розглядав адміністративну справу, позивачем було надано пояснення, що під час руху він був пристебнутим, згідно з вимогами ПДР України. Свідком того, що позивач був пристебнутим під час руху автомобіля, була пасажирка, яка не була залучена в якості свідка.

Ремінь безпеки позивач відстібнув вже після зупинки його автомобіля працівником поліції, керуючись тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язку водія бути пристебнутим ременем безпеки під час зупинки транспортного засобу, оскільки такий обов`язок виникає у водія виключно у випадку керування (здійснення руху) автомобілем.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що не порушував ПДР України, та під час керування транспортним засобом був пристебнутий ременем безпеки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 30.12.2024 було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

10.01.2025 судом отримано відзив Департаменту патрульної поліції на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість.

До відзиву відповідачем додано, зокрема відеозапис, зроблений на нагрудну камеру №474450.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов з вищенаведених підстав, а після дослідження наданого відповідачем відеозапису додаткових пояснень не надав.

Представник відповідача, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

02.11.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції Зозулею І.В. було винесено постанову, серії ЕНА № 3398903, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача визнано винним у тому, що він 02.11.2024, о 22:57, на 191 км. автодороги М-30, керував автомобілем BMW X3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пп. «в» 2.3 ПДР України порушення правил користування ременями безпеки.

Додатком до постанови серії ЕНА № 3398903 зазначено: «відео з НК 474450».

Під час судового розгляду було досліджено наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського № 474450, яким підтверджується керування транспортним засобом позивачем, непристебнутим ременем безпеки, та встановлення поліцейським цієї обставини.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частина п`ята ст. 121 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Зазначені в оскаржуваній постанові обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, повністю підтверджуються відеозаписом, що є додатком до неї, водночас обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позову, не підтвердилися за результатами судового розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам статті 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Отже, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02 листопада 2024 року серії ЕНА № 3398903, відмовити повністю.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3398903 від 02 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 січня 2025 року.

Суддя С.С. Гасанбеков