Справа № 280/10654/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 січня 2025 року Справа № 280/10654/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 92 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981, періоди роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983, періоди роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992, періоди роботи згідно записів № 1-10 трудової книжки НОМЕР_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що спірними рішенням ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач із такою відмовою не погоджується та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/10654/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 29.11.2024 № 54826), в якому посилається на те, що період роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981 згідно довідки від 07.02.2019 № 6 не зарахований до страхового стажу позивача, оскільки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає його прізвищу згідно паспортних даних « ОСОБА_3 ». З цих самих підстав не зараховано період з 03.10.1989 по 16.10.1992. Також, позивачу не зараховано період з 20.01.1983 по 05.07.1983 згідно довідки від 18.12.2018 № 5866/04, оскільки відсутній запис у трудовій книжці. Крім того, не зараховано періоди роботи згідно записів № 1 10 трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 15.05.2024 за призначенням/перерахунком пенсії. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 92 у призначенні пенсії відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, у рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 05 р. 02 міс. 07 дн.

Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано наступні періоди:

з 20.08.1976 по 30.10.1981 згідно довідки про встановлений мінімуму від 07.02.2019 № 2, оскільки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » у документі не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

період роботи згідно довідки від 18.12.2018 № 5866/04 з 20.01.1983 по 05.07.1983 потребує підтвердження первинними документами, оскільки відсутній запис у трудовій книжці;

період роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992 згідно довідки від 19.10.2018 № 05/275, оскільки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » у документі не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

періоди роботи згідно записів № 1 10 трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Незгода з даним рішенням зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом № 1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом досліджено трудову книжку позивача (від 03.06.1998 серії НОМЕР_2 ) та встановлено, що у ній, серед іншого, містяться такі записи:

01.06.1998 прийнятий столяром-теслярем п`ятого розряду;

30.09.1998 звільнений;

29.09.1998 прийнятий машиністом-кочегаром (наказ від 01.10.1998 № 150);

24.04.2000 звільнений;

01.02.2001 прийнятий сторожем;

16.03.2001 звільнений;

14.02.2002 прийнятий на роботу;

07.07.2004 звільнений.

Також, судом досліджено трудову книжку колгоспника (від 15.01.1982 серії НОМЕР_3 ), яка належить позивачу, і встановлено, що в ній, крім іншого, містяться такі записи:

20.08.1976 прийнятий в члени колгоспу «Орлянський»;

30.10.1981 дозволено вихід з колгоспу згідно поданої заяви.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 20.08.1976 по 30.10.1981 згідно довідки про встановлений мінімуму від 07.02.2019 № 2 відповідач посилається на те, що зазначене у довідці прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

В трудову книжку колгоспника вносяться, крім іншого, відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, його виконання. (п. 5 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників).

Трудова книжка колгоспника, що належить позивачу, не містить записів про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та його виконання позивачем.

Натомість, відомості про зайнятість позивача в суспільному господарстві у період з 20.08.1976 по 30.10.1981, а також про встановлений річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та фактичну кількість відпрацьованих позивачем днів містить довідка від 07.02.2019 № 6, видана Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Орлянський».

Відповідно до цієї довідки, позивач працював в колгоспі з липня 1976 року по січень 1977 року, з червня 1979 року по листопад 1981 року. Довідка видана на підставі книги оплати праці за 1976 1981 роки.

Дійсно, довідка від 07.02.2019 № 6 містить описку у прізвищі позивача зазначено « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ». Однак, суд враховує, що період роботи позивача в колгоспі «Орлянський» підтверджується не лише довідкою, а й основним документом про трудову діяльність членів колгоспів трудовою книжкою колгоспника від 15.01.1982 серії НОМЕР_3 .

Отже, період роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981 включно підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача за фактичною тривалістю згідно довідки від 07.02.2019 № 6, виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Орлянський».

Суд наголошує на необхідності зарахування стажу саме за фактичною тривалістю, оскільки відомості про безпосередню зайнятість позивача у суспільному господарстві у періоди з лютого 1977 року по травень 1979 року відсутні.

Стосовно періоду роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983 слід зазначити, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про цей період.

Згідно пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В даному випадку позивачем надано відповідачу довідку ВП «Атоменергомаш» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 18.12.2018 № 5866/04, відповідно до якої позивач у період з 20.01.1983 по 05.07.1983 працював повний робочий день, повний робочий тиждень на Енергодарському експериментальному заводі спеціальних будівельних конструкцій Міністерства енергетики та електрифікації СРСР. Підстава видачі довідки: особова картка форми П-2, накази по особовому складу. Довідка підписана генеральним директором, головним бухгалтером, в.о. начальника ВОПиЗ, архіваріусом, містить мокру печатку підприємства.

На думку суду, довідка від 18.12.2018 № 5866/04 є документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, за умови відсутності відповідних записів у трудовій книжці.

Звідси, період з 20.01.1983 по 05.07.1983 включно підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Стосовно періоду роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992 слід зазначити, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про цей період.

На підтвердження зазначеного періоду роботи позивачем надано довідку ГУ ДСНС України у Запорізькій області від 19.10.2018 № 05/275. Однак, суд звертає увагу, що довідка видана на ім`я ОСОБА_1 , в той час як прізвище позивача ОСОБА_3 . В даному випадку, оскільки трудова книжка позивача не містить записів про цей період роботи, а інших документів відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу, виданих саме на прізвище « ОСОБА_3 », позивачем не надано, суд вважає передчасними вимоги про зарахування періоду роботи з 03.10.1989 по 16.10.1992 до страхового стажу позивача. Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутися до ГУ ДСНС України у Запорізькій області із заявою про видачу оновленої довідки, з урахуванням вищенаведених висновків суду.

Звідси, в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно періодів роботи згідно записів № 1 10 трудової книжки НОМЕР_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 встановлено, що вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з частинами другою, третьою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій провадиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Водночас, та обставина, що Україна та РФ вийшли із зазначеної Угоди, на думку суду, не може позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення, оскільки на момент його роботи на території РФ вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Також суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, підсумовуючи викладене, періоди роботи з 01.06.1998 по 30.09.1998 включно, з 01.10.1998 по 24.04.2000 включно, з 01.02.2001 по 16.03.2001 включно, з 14.02.2002 по 07.07.2004 включно підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

В свою чергу, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 92 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У силу вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 № 92 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) період роботи в колгоспі з 20.08.1976 по 30.10.1981 включно за фактичною тривалістю згідно довідки від 07.02.2019 № 6, виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Орлянський», а також періоди роботи з 20.01.1983 по 05.07.1983 включно, з 01.06.1998 по 30.09.1998 включно, з 01.10.1998 по 24.04.2000 включно, з 01.02.2001 по 16.03.2001 включно, з 14.02.2002 по 07.07.2004 включно.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 17.01.2025.

Суддя Ю.П. Бойченко