Справа № 752/18598/24
Суддя: Чекулаєв С. О.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/57/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2024 року Голосіївський районий суд м.Києва у складі:

головуючого судді Чекулаєв С.О.,

за участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача 1 інспектора роти №2 батальйону БЗС управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шаповалова Сергія Валерійовича

відповідача 2 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови серія ЕНА № 2889656 від 22.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі за текстом також - відповідач), в якому просив суд,

- скасувати постанову серії ЕНА №2889656 працівника Департаменту патрульної поліції, яку було складено 22.08.2024, відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень за ч.3 ст.122 КУпАП;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати пов`язані із сплатою штрафу у розмірі 680,00 гривень;

- стягнути Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Процесуальні дії у справі

04.09.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О.

09.09.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, судове засідання призначено на 27.09.2024.

У зв`язку з перебуванням 27.09.2024 головуючого судді в нарадчій кімнаті розгляд справи знято зі складу та відкладено на 04.10.2024.

04.10.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому також вказано, що відповідач не отримав матеріали справи № 752/18598/24.

04.10.2024 розгляд справи відкладено на 01.11.2024.

08.10.2024 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву (отримана Голосіївським районним судом міста Києва 15.10.2024).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, судове засідання у справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У позовній заяві позивач вказує на протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП; рух по смузі маршрутних транспортних засобів позивач здійснював у зв`язку з виїздом праворуч із дворової території на вулицю Васильківську з подальшим перестроюванням в лівий ряд; у зв`язку з ускладненим рухом транспортних засобів у лівій смузі, позивач був змушений проїхати 20 метрів по смузі маршрутного транспорту після чого він зміг здійснити перестроювання; свої дії вважає правомірними посилаючись на положення пункту 17.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, № 1306 (надалі за текстом також - ПДР).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що 22.08.2024, під час патрулювання міста Києва екіпажем батальйону забезпечення супроводження патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, було виявлено транспортний засіб позивача, який здійснив рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобі в м. Києві по вулиці Васильківській; оцінивши докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП інспектор роти №2 батальйону БЗС управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шаповалов Сергій Валерійович виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2889656; на думку відповідача, позивач не заперечує того факту, що здійснював рух транспортним засобом у смузі для маршрутного транспорту 20 метрів після чого зміг перестроїтися в лівий ряд, оскільки сам вказав про ці обставини у позовній заяві; відповідач звертає увагу суду, що позивач не надав суду доказів перестроювання та здійснення повороту; командиром роти було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтю 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення; у задоволені позову ОСОБА_1 просив відмовити.

Фактичні обставини встановлені судом

22.08.2024 інспектором роти №2 батальйону БЗС управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шаповаловим Сергієм Валерійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2889656 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Як доказ притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в матеріалах справи міститься ксерокопія оскаржуваної постанови (а.с. 5).

Обставини щодо посадової особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення суд встановив також із відзиву поданого відповідачем, оскільки якість ксерокопії постанови є неналежною. Обставини справи, про які стверджує позивач і які відповідач не заперечує суд вважає встановленими.

В оскаржуваній постанові, позовній заяві та у відзиві вказано, що позивач здійснював рух по смузі маршрутних транспортних засобів за адресою: місто Київ, вулиця Васильківська, яка позначена дорожнім знаком 5.8., що є порушенням пункту 17.1. ПДР.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 2889656 від 22.08.2024 є протиправною у зв`язку з чим звернувся 28.08.2024 (у межах строку оскарження) до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою про її скасування.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 3 статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною третьою статті 122 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 122 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-22 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 №724/716/16-а.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 №724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.

За наведених обставин суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача 1 - інспектора роти №2 батальйону БЗС управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Шаповалова Сергія Валерійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення необхідно відмовити.

Разом з тим, суд встановив, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2889656 від 22.08.2024.

Як вказано в оскаржуваній постанові, позові та відзиві, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було те, що останній здійснював рух по смузі для маршрутних транспортних засобі в м. Києві по вул. Васильківській.

Суд зазначає, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 «Про Правила дорожнього руху». Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктами 8.1 та 8.2 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до пункту 17.1. ПДР, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Дорожній знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення дороги, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позовній заяві позивач наголошує, що він здійснював рух по смузі маршрутних транспортних засобів у зв`язку з виїздом праворуч із дворової території на вулицю Васильківську з подальшим перестроюванням в лівий ряд. У зв`язку із ускладненим рухом транспортних засобів у лівій смузі, позивач був змушений проїхати 20 метрів по смузі маршрутного транспорту після чого він зміг здійснити перестроювання.

У поданому до суду відзиві, відповідач також вказує, що 22.08.2024 позивач здійснював рух у місті Києві по вулиці Васильківській по смузі для маршрутних транспортних засобів, після чого транспортний засіб позивача було зупинено екіпажем поліції.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з доводів позивача, які зазначені в адміністративному позові, він 22.08.2024 дійсно керував транспортним засобом та рухався у місті Києві по вулиці Васильківській у смузі маршрутних транспортних засобів у зв`язку з виїздом праворуч із дворової території та був змушений проїхати 20 метрів по вказаній смузі у зв`язку з ускладненим рухом у лівій смузі.

Відповідно до пункту 17.2. ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Таким чином Правила дорожнього руху дозволяють позивачу у певних випадках, нетривалий час рухатися по смузі маршрутних транспортних засобів під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів.

Відповідно до частини першої статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Зважаючи на те, що, окрім пояснень сторін, у справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху (наприклад, відео- та/або фото фіксація, показання свідків), оскаржувана постанова не може вважатися законною.

Жодних доказів того, що позивач рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів довше ніж це було необхідно під час виїзду на дорогу (п.17.2 ПДР) з врахуванням дорожньої обстановки відповідач суду не надав.

Суд зазначає, що тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що у справі відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА №2889656 від 22.08.2024.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрат пов`язаних із сплатою штрафу у розмірі 680,00 гривень суд зазначає наступне.

Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі статті 1212 ЦК як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21.

Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу перерахування позивачем суми штрафу на рахунок Департаменту патрульної поліції, зважаючи на те, що суми стягнутих штрафів зараховуються до Державного бюджету України, а також те, що вирішення такої позовної вимоги не може бути здійснене в порядку адміністративного судочинства, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати пов`язані із сплатою штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині позовних вимог до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2889656 від 22.08.2024.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. 19 Конституції України суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Шаповалова Сергія Валерійовича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 2889656 від 22.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення витрат пов`язаних із сплатою штрафу - задовольнити частково.

2.Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2889656 від 22.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

3.У задоволені інших позовних вимог - відмовити.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Чекулаєв