Справа № 420/20881/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20881/24

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування рішення від 31.05.2024 за №34, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання, період роботи в колгоспі, період знаходження на обліку в центрі зайнятості та повторно розглянути заяву від 24.05.2024 про призначення пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності за період навчання позивача в Одеському технікуму вимірювань з 01.09.1978 по 24.02.1981 та за період роботи в колгоспі Перемога з 1992 по 2000, за період знаходження на обліку Березівського центру зайнятості з 25.02.2003 по 19.02.2004;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2024 за №34;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період навчання позивача в Одеському технікуму вимірювань з 01.09.1978 по 24.02.1981 та період роботи в колгоспі Перемога з 1992 по 2000 роки, за період знаходження на обліку Березівського центру зайнятості з 25.02.2003 по 19.02.2004, повторно розглянути заяву позивача від 24.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що їй відмовлено у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивачка з оскаржуваним рішенням не погоджувалась та зазнала, що її трудовою книжкою підтверджені спірні періоди роботи, а тому пенсійний орган протиправно не врахував періоди роботи до страхового стажу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнане протиправним та скасоване рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2024 №34.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24.05.2024 про призначення пенсії за віком врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 29.03.1992 по 29.03.2000, з 25.02.2003 по 19.02.2004, а також періоди навчання з 01.09.1978 по 24.02.1981 відповідно до диплому серії НОМЕР_1 від 24.02.1981.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що рішення УПФУ прийнято законно та обґрунтовано.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка посилається на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що позивач звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії за віком, але рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2024 №34 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу (а.с. 18).

Зокрема оскаржуваним рішенням до страхового стажу не враховано:

- трудову книжку НОМЕР_2 , дата заповнення 26.03.1992, оскільки перша сторінка трудової книжки не засвідчення відбитком печатки;

- період навчання в Одеському технікумі вимірювань з 01.09.1978 до 24.02.1981, оскільки в дипломі зазначено по батькові « ОСОБА_2 », не відповідає по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

- період роботи в колгоспі «Перемога» з 1992 по 2000 згідно архівної довідки №01-46-536 від 26.10.2023, виданої Трудовим архівом Березівської міської ради Одеської області, оскільки в архівній довідці ім`я та по батькові зазначено в скороченій формі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що недотримання відповідальними особами вимог ведення дипломів та внесення записів до них, не може бути підставою для не зарахування позивачу спірного періоду часу навчання, оскільки позивач не може нести відповідальність за організацію ведення обліку, внесення записів, зберігання і видачу диплому про здобуття освіти.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Пунктом 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1), визначено, що до заяви про призначання пенсії додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 для призначення пенсії надаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі постанова КМУ № 637).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Постанови КМУ № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 позивач працював в період з 29.03.1992 по 29.03.2000 членом колгоспу Победа, перебував на обліку в Березівському центрі зайнятості з 25.02.2003 по 19.02.2004.

Згідно з даними архівної довідки Відділу трудового архіву виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області № 01-46-536 від 26.10.2023 позивач працював в колгоспі «Победа» у 1992-1997 роках.

Пунктами 1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а звернув увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію сформував Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Недотримання роботодавцем вимог Інструкції №58 (не засвідчення відбитком печатки першої сторінки трудової книжки № НОМЕР_4 ) не може бути підставою для не зарахування позивачу спірного періоду роботи, оскільки працівник не може нести відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудової книжки.

Також апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що неприйнятним є і не зарахування стажу роботи згідно з архівною довідкою № 01-46-536 від 26.10.2023, оскільки такі обставини не позбавляли пенсійний орган ідентифікувати особу щодо якої така довідка складена, зокрема, шляхом здійснення запитів до суб`єкта, який її видав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні періоди роботи мають бути зарахованими до страхового стажу позивача.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції стосовно не зарахування періодів навчання позивача в Одеському технікумі вимірювань згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 24.02.1981, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР (далі - Закон №103/98-ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Поняття «страховий стаж» запроваджено Законом, який набув чинності з 01.01.2004.

Періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 згідно із Законом №1788-XII, а після 01.01.2004 Законом №1058-IV.

Водночас до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004. Зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 24.02.1981, позивач вступила до Одеського технікуму вимірювань 01.09.1978 та закінчила повний курс навчання 24.02.1981.

Також вказаний час навчання позивача підтверджується архівною довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж вимірювань Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку» № 89 від 25.06.2024 (а.с. 28).

При цьому недотримання відповідальними особами вимог ведення дипломів та внесення записів до них, не може бути підставою для не зарахування позивачу спірного періоду часу навчання, оскільки позивач не може нести відповідальність за організацію ведення обліку, внесення записів, зберігання і видачу диплому про здобуття освіти.

Таким чином, апеляційний суд, як і суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди навчання позивача з 01.09.1978 по 24.02.1981 мають бути зарахованими до страхового стажу позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 420/20881/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.01.2025

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький