Справа № 300/7221/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2025 р. справа № 300/7221/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
Адвокат Савчук Василь Романович (надалі, також - представник позивача) який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 19.09.2024 звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеної до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі збільшеному до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.34,36).
Пунктом 6 цієї ухвали судом витребувано у ОСОБА_1 : - докази «неодноразових звернень» до Військової частини НОМЕР_1 щодо вимоги провести повний розрахунок щомісячної доплати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі збільшеному до 100 000,00 гривень в тому числі, але не виключно на момент відрахування зі списків особового складу на підставі Витягу з Наказу №93 від 02.04.2024; - копію всіх заповнених сторінок військового квитка серії НОМЕР_2 від 06.10.2021.
Пунктом 7 цієї ухвали витребувано у Військової частини НОМЕР_1 належним чином оформлені письмові докази: - довідку про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача із зазначенням всіх складових за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023; - копії наказів про призначення додаткової винагороди у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за весь період перебування на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 ; - довідку про розмір нарахованих та виплачених позивачу грошових сум при звільненні з військової служби.
Військова частина НОМЕР_1 правом подання відзиву не скористалася.
Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками надіслано до електронного кабінету відповідача, які відповідно до довідок про доставку електронного листа отримані ним 19.09.2024 та 23.09.2024 відповідно (а.с.38,39).
Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2188 ОСОБА_1 09.03.2022 прибув у стаціонар травматологічного відділення ВМКЦ м. Вінниця з вибуховою травмою (07.03.2022) з діагнозом: «Закритий перелом с/З обох кісток лівої гомілки з задовільним стоянням відламків» (а.с.6).
Згідно перевідного епікризу №2221 солдат строкової служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень ВМКЦ ЦР в м. Вінниця з 10.03.2022 по 11.03.2022 (а.с.7 та зворотна сторона).
Надалі, відповідно до перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №843 з 11.03.2022 по 28.03.2022 перебував на лікуванні у Військовому госпіталі НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 (а.с.8 та зворотна сторона).
Військовою частиною НОМЕР_3 28.03.2022 за №190 видано довідку військово-лікарської комісії про те, що ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.9).
Надалі, постановою ВЛК гарнізонної 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) від 28.04.2022 №152 надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.10).
Постановою ВЛК гарнізонної 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) від 26.05.2022 №219 надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.10).
Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2022 №411 08.06.2022 видано довідку за №79 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в якій зазначено, що солдат ОСОБА_1 07.06.2022 отримав перелом лівої гомілки зі зміщенням, сліпе осколкове поранення лівої гомілки. Вказані поранення отримані під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини (а.с.11).
В подальшому, 24.06.2022 позивачу проведено медичний огляд ВЛК гарнізонною 1121 поліклінікою та видано довідку за №1165/1 про те, що ОСОБА_1 потребує лікування у військовій частині НОМЕР_4 на 30 календарних днів (а.с.12).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №414 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 27.06.2022 по 01.07.2022 та надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.13 та зворотна сторона).
Довідкою військово-лікарської комісії за №93 від 30.06.2022 продовжено відпустку за станом здоров`я на 30 днів (а.с.14).
Згідно виписного епікризу №647 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.07.2022 по 26.08.2022 та продовжено відпустку за станом здоров`я на 30 днів (а.с.15).
Надалі, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.09.2022 за №2652/1 позивачу проведено медичний огляд ВЛК, в якому зазначено висновок: протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (обмежено придатний до військової служби) (а.с.16).
Відповідно до перевідного епікризу ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.04.2023 по 12.05.2023 (а.с.17 та зворотна сторона).
Згідно з виписним епікризом №2429 позивача переведено на стаціонарне лікування у КНП Міську клінічну лікарню №2 ІФМР, відділення медичної реабілітації та паліативної допомоги з 12.05.2023 по 29.05.2023 (а.с.18 та зворотна сторона).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у періоди з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023 перебував на лікуванні. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом копіями заключних лікарських висновків (а.с.6-18 та зворотна сторона) та довідкою МСЕК Серії 12ААА №043308 від 09.07.2024 про результати у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, через свого представника звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
З фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - №2011-XII), а також постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина1 статті 9 Закону №2011-XII).
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 22.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024 було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб відповідно.
На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 Постанови КМУ №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З системного аналізу наведених норм слідує, що обов`язковими умовами для виплати передбаченої Постановою КМУ №168 додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі до 100000 грн є безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебування в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів та наявність наказу командира.
Одночасно, для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, необхідно встановлення двох умов, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова КМУ №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебувань у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Як вже встановлено судом вище, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 08.06.2022 за №79, солдат ОСОБА_1 07.03.2022 отримав перелом лівої гомілки зі зміщенням, сліпе осколкове поранення лівої гомілки. Вказані поранення отримані під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач, зокрема у періоди з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, вказані обставини підтверджуються заключними лікарськими висновками та остаточним виписним епікризом відповідно.
Разом з цим, суд приймає до уваги те, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 02.04.2024 №93 ОСОБА_1 звільнено в запас з військової служби і виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення , а з грошового забезпечення з 30.04.2024 і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу виплачено додаткову винагороду та грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 2800 грн.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 року №6-зп вказав, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність.
Разом з тим, Конституційний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що рішення, дія чи бездіяльність порушують або обмежують права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Також Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму щодо такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Аналізуючи наведені норми та висновки Конституційного Суду України, слід зазначити, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, є, зокрема захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, у тому числі з боку державних органів.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 8 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву та не надав суду доказів, які б спростовували правомірність нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування позивача у зв`язку із отриманим пораненням при виконанні обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини за періоди з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023, в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

З метою усунення порушення права позивача на належне йому грошове забезпечення та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав, суд вважає необхідним зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, за час перебування у відпустці за станом здоров`я за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023 (включно) виходячи з розміру 100000 грн на місяць.

Підсумовуючи наведене вище, на переконання суду позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 23.02.2024 (а.с.22), а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі збільшеному до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновками (постановами) ВЛК за період з 09.03.2022 по 22.09.2022 та з 28.04.2023 по 29.05.2023, з урахуванням проведених виплат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ;

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.