Справа № 120/12150/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2025 р. Справа № 120/12150/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії стосовно нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суддівського стажу двадцять п`ять років;

- зобов`язати здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи із дати його нарахування 21 травня 2024 року, з урахуванням суддівського стажу двадцять сім років.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача - адвокат Бевз О.І. - вказує, що ОСОБА_1 із 16.05.2024 є суддею у відставці Вінницького апеляційного суду. 21.05.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком, отримуваної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та перехід на інший вид пенсії - щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Після ознайомлення із матеріалами пенсійної справи, заявник, вказує, що довідалась про визначення її трудового стажу для нарахування довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 25 років. Разом з тим, ОСОБА_1 не погоджується з такими та вважає, що має право на обрахунок довічного грошового утримання із розрахунку суддівського стажу повних 27 років.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою від 23.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

07.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 та вказав про наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та по 20.05.2024 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058-ІV. 21.05.2024 звернулась із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII.

Розмір довічного грошового утримання судді у відставці розрахований відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII з 21.05.2024 становить 124858,80 грн, тобто 60% судівської винагороди.

З огляду на викладене, органом Пенсійного фонду, як при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, так і при призначенні довічного грошового утримання, як судді у відставці відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016, належним чином визначено стаж на основі поданих нею документів, зокрема трудової книжки, та наявних у Пенсійному фонді відомостей.

Відтак, підстави для визнання дій органу Пенсійного фонду відсутні.

В свою чергу, відповідач у відзиві зауважує, що позивачем у цьому позові не конкретизовано який саме період роботи не враховано до її загального стажу, зазначено лише, що додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж роботи за юридичною спеціальністю у два роки.

14.10.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Однак, остання судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою статті 263 КАС України, заявами по суті справи є позов та відзив.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.05.2024 № 1430/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вінницького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із вказаного рішення вбачається, що стаж роботи судді ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 25 років 01 місяць 11 днів. У цьому ж рішенні ВРП вказала, що стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 25 років 01 місяць 11 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 2 роки. Загальний стаж роботи судді Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку на дату ухвалення ВРП цього рішення становить 27 років 01 місяць 11 днів.

Сторонами спору не заперечується, що з 21.05.2024 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60% від суддівської винагороди.

При цьому при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем враховано стаж роботи на посаді судді 25 років 01 місяць 11 днів.

У серпні 2024 року позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою про перерахунок її довічного грошового утримання, виходячи із 27 років суддівського стажу.

Листом від 05.09.2024 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на норми ч. 3 статті 142 Закону України № 1402-VIII.

Позивач не погоджується з діями пенсійного органу щодо визначення її трудового стажу для нарахування довічного грошового утримання судді, виходячи із 25 років, та вважає, що має право на обрахунок довічного грошового утримання із розрахунку суддівського стажу повних 27 років, оскільки до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 2 роки, а тому звернулась до суду із цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 5 статті 142 Закону № 1402-VIII).

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є необхідним з`ясування стажу його роботи.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постановах від 13.04.2022 у справі № 420/1840/21, від 06.07.2023 у справі № 420/3746/21 та інших.

З наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 Указом Президента України від 03.04.1999 № 358/99 була призначена на посаду судді Ленінського районного суду м. Вінниці, а подальшому Постановою Верховної Ради України від 22.08.2008 року № 301-VI обрана суддею Апеляційного суду Вінницької області, Рішенням ВРП від 07.11.2018 переведена на посаду судді Вінницького апеляційного суду.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ (в редакції, чинний до 28 березня 2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII в редакції чинній на дату призначення позивача на посаду судді).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20.03.2008), чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України" Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом № 2862-XII; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008№ 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 2862-XII, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, законне сподівання на те, що положення певного нормативно-правового акта будуть застосовані до тих чи інших правовідносин, не може перебувати поза зв`язком з дією такого нормативно-правового акта в часі.

Зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 суд зазначив, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Крім того, наведене узгоджується із діючою нормою частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII яка вказує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, зазначеній у розрахунку Вінницького апеляційного суду стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж ОСОБА_1 станом на 16.05.2024 становить усього 28 років 20 днів.

До вказаного стажу роботу зараховано:

- Ленінський районний суд м. Вінниці, секретар судових засідань у період з 01.04.1978 по 15.06.1980 - 02 роки 02 місяці 15 днів;

- виконком Віннциької міської ради народних депутатів, юристконсульт у період з 16.06.1980 по 01.04.1986 - 05 років 09 місяців 16 днів;

- виконком Віннциької міської ради народних депутатів, юристконсульт/старший юристконсульт/старший юристконсульт юридичного відділу/провідний юристконсульт юридичного відділу у період з 01.04.1986 по 31.05.1992 - 06 років 02 місяці 01 день;

- Вінницька обласна державна адміністрація юристконсульт юридичного відділу у період з 01.06.1992 по 21.09.1994 - 02 роки 03 місяці 21 день;

- Вінницька обласна рада юристконсульт юридичного відділу секретаріату у період з 22.09.1994 по 11.01.1996 - 01 рік 03 місяці 20 днів;

- секретаріат Вінницької обласної державної адміністрації, завідуюча юридичним відділом у період з 12.01.1996 по 26.04.1999 - 03 роки 03 місяці 15 днів;

- Ленінський районний суд м. Вінниці, суддя у період з 27.04.1999 по 25.04.2002 - 02 роки 11 місяців 29 днів;

- Староміський районний суд м. Вінниці, суддя у період з 26.02.2002 по 17.06.2008 - 06 років 01 місяць 22 дні;

- Апеляцйний суд Вінницької області, суддя у період з 18.06.2008 по 08.11.2018 - 10 років 04 місяці 21 день;

- Вінницький апеляційний суд, суддя у період з 09.11.2018 по 16.05.2024 - 05 років 06 місяців 08 днів.

Згідно із рішенням Вищої ради правосуддя від 14.05.2024 № 1430/0/15-24 стаж роботи судді Денишенко Т.О. безпосередньо на посаді судді становить 25 років 01 місяць 11 днів. У цьому ж рішенні ВРП вказала, що стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 25 років 01 місяць 11 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 2 роки. Загальний стаж роботи судді Вінницького апеляційного суду Денишенко Т.О., що дає їй право на відставку на дату ухвалення ВРП цього рішення становить 27 років 01 місяць 11 днів.

Поряд з цим за висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 24.10.2024 у справі № 420/10628/21, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зауважує, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 25 років, то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права 2 роки.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 2 роки, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області стосовно не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді 2 роки, є протиправними.

За нормами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, незалежно від заявленого формулювання позовних вимог суд вважає за необхідне задовольнити такі шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області стосовно не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді 2 роки та зобов`язання відповідача зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки, та здійснити перерахунок і виплату її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, починаючи з 21.05.2024, враховуючи фактично виплачені суми.

Окрім того, позивач у позовній заяві порушує перед судом питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити, водночас обравши при цьому правильний і ефективний спосіб захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді 2 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки, та здійснити перерахунок і виплату її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, починаючи з 21.05.2024, враховуючи фактично виплачені суми.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.01.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович