Справа № 140/12202/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/12202/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.10.2024 №50 щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 21.10.2024 (а.с. 36-37).

Позов обґрунтований тим, що 14.10.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Однак рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 21.10.2024 №50 їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше необхідних 3 років.

Із таким рішенням позивач не погоджується й зазначила, що нею при зверненні із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надано документ, який підтверджує статус потерпілого та засвідчує факт її проживання станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а також надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, - довідку Волинської обласної державної адміністрації №1005 від 05.06.2023 (категорія 3). Крім того, довідкою від 14.10.2024 №340, виданою старостою Карасинського старостинського округу Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, підтверджено, що вона постійно проживала та була зареєстрована у період з 26.04.1986 по 28.08.1986, з 30.08.2005 по даний час, а в період з грудня 1989 року по 01.06.1994 проживала без реєстрації в с. Замостя Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. У свою чергу, в період її роботи з 1986-1994 роки у місці Луцьку вона фактично проживала з батьками, а на роботу доїжджала прямим транспортним сполученням з села Замостя до міста Луцька. Крім того, у червні 1990 року їй надавалась дородова, післяродова відпустка та після народження дитини вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, у вказані періоди вона проживала у батьків.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 38).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача від 14.10.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення від 21.10.2024 № 50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-XII. Так, залишився непідтвердженим факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 згідно наданої нею довідки від 14.10.2024 №340, виданої виконкомом Прилісненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, оскільки відповідно до даної довідки з грудня 1989 року по 01.06.1994 позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення без реєстрації місця проживання у встановленому законом порядку (згідно акту обстеження від 14.10.2024), вказаний акт обстеження відсутній. Таким чином, згідно наданих позивачем документів, період проживання та роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 склав 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії даного виду зі зменшення пенсійного віку. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.43-46).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

14.10.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала до територіального органу Пенсійного фонду заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ (а.с. 79).

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким і прийнято рішенням від 21.10.2024 №50 про відмову в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 35 років 5 місяців 21 день; за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. По наданих документах період проживання та роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 0 років 1 місяць 13 днів, що не є достатнім для зниження пенсійного віку. Не підтверджений факт проживання у зоні згідно наданої довідки від 14.10.2024 №340, оскільки з грудня 1989 року по 01.06.1994 позивач проживала без реєстрації, акт обстеження відсутній. З урахуванням наведеного вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи (3 категорії), у зв`язку з відсутністю необхідних документів для підтвердження роботи та проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993 (а.с. 31).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01.01.1993 (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

Отже, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.01.2024 за №1/41346), які набрали чинності 15.02.2024, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Пунктом 2.22 розділу II Порядку №22-1 установлено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Позивачу Волинською обласною державною адміністрацією 05.06.2023 замість посвідчення було видано довідку №1005 як потерпілій від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.14).

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність самого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи недостатньо для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки таке посвідчення не дозволяє встановити фактичні періоди проживання/роботи особи на території радіоактивного забруднення.

З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність у неї довідки Волинської обласної державної адміністрації від 05.06.2023 №1005 про її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, позаяк наявність такого посвідчення (у даному випадку вищезазначеної довідки) не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23).

Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 21.10.2024 №50 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано непідтвердження фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993 (а.с.31).

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення в цілях призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку засвідчують документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування, зокрема, довідка, видана на підставі офіційно підтверджених та достовірних відомостей.

З долученої до заяви від 14.10.2024 про призначення пенсії довідки від 14.10.2024 №340, виданої виконавчим комітетом Прилісненської сільської ради, слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження по 28.08.1986, з 30.08.2005 по даний час зареєстрована та постійно проживає, а з грудня 1989 року по 01.06.1994 проживала без реєстрації (згідно акту обстеження від 14.10.2024) в селі Замостя Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області (а.с. 26, 80).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Замостя Маневицького району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Як зазначалось вище, у спірних правовідносинах для визначення права позивача на застосування положень статті 55 Закону №796-XII період постійного проживання (праці) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

За змістом оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 21.10.2024 №50 згідно довідки від 14.10.2024 №340 підтверджений період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 0 років 1 місяць 13 днів, а не підтверджений факт проживання у зоні згідно такої довідки - з грудня 1989 року по 01.06.1994, оскільки позивач проживала без реєстрації, акт обстеження відсутній.

З наведеного слідує, що позивач до заяви від 14.10.2024 про призначення пенсії не долучила акт обстеження від 14.10.2024, на підставі якого органом місцевого самоврядування було видано довідку від 14.10.2024 №340 (а.с. 26), такий акт також відсутній в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_1 до вказаної вище заяви про призначення пенсії не надала належні та допустимі докази в розумінні підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 для підтвердження спірного періоду проживання з грудня 1989 року по 01.06.1994 в зоні гарантованого добровільного відселення. В той же час варто зазначити, що акт обстеження умов проживання може підтверджувати фактичні обставини на момент проведення такого дослідження, а не обставини у часі за кілька десятиліть потому.

Крім того, із копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 15-24) слідує, що позивач у період з 01.09.1984 по 15.07.1986 навчалася в Луцькому середньому кооперативному профтехучилищі (записи №№1-2), з 16.07.1986 по 30.03.1987 працювала поваром в комбінаті громадського харчування Луцької райспоживспілки (записи №№3-4), а з 09.10.1987 по 18.05.1994 працювала поваром в Об`єднаному підприємстві громадського харчування Луцької райспоживспілки (записи №№7-9).

Не є спірною та обставина, що вище зазначені навчальний заклад та підприємства, в яких позивач навчалася та підприємства працювала у ці періоди, розташовані у місті Луцьку Волинської області, та вказаний населений пункт не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; відстань з села Замостя Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області до міста Луцька є значною (близько 100 км).

Суд зазначає, що постійне місце навчання та робота позивача нерозривно пов`язані з її постійним місцем проживанням, відтак факт навчання та роботи у місті Луцьку виключає можливість її постійного проживання в селі Замостя Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області у період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 01.01.1993.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання/роботи нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.

Посилання позивача на те, що у вищевказані періоди роботи вона фактично проживала з батьками, а на роботу доїжджала прямим транспортним сполученням з села Замостя до міста Луцька, також у червні 1990 року їй надавалась дородова, післяродова відпустка та після народження дитини вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, у вказані періоди вона проживала у батьків, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивач ні до заяви від 14.10.2024 про призначення пенсії, ні до матеріалів справи не надала.

Більше того, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 слідує, що у позивача ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 саме у місті Луцьку (а.с. 25), а з форми РС-право вбачається, що за поданими позивачем до заяви від 14.10.2024 документами відповідачем період з 09.10.1987 по 18.05.1994 повністю зарахований до страхового стажу саме як період роботи, а не наприклад частково як догляд за дитиною до досягнення трьохрічного віку (а.с. 85).

Таким чином, на думку суду, наявними у справі доказами підтверджується фактичне проживання позивача у селі Замостя Маневицького району Волинської області (тобто, в зоні гарантованого добровільного відселення) станом на 01.01.1993 лише з 16.07.1986 (з 01.09.1984 по 15.07.1986 позивач навчалася в Луцькому середньому кооперативному профтехучилищі) по 28.08.1986 згідно довідки від 14.10.2024 №340 (1 місяць 13 днів), що становить менше трьох років.

Верховний Суд у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01.01.993 позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 14.10.2024, оскільки за наявними доказами станом на 01.01.1993 період її фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення становить менше трьох років, а наявність довідки Волинської обласної державної адміністрації від 05.06.2023 №1005 про її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Тому оскаржуване у цій справі рішення від 21.10.2024 №50 про відмову у призначенні пенсії є правомірним, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Зодчих, 22, ).

Суддя О. О. Андрусенко