Справа № 460/28495/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в ухваленні додаткового рішення
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 з урахуванням в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року;

зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 з урахуванням в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у вирішенні питань, порушених у пунктах 2-5 звернення ОСОБА_1 від 20.10.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.10.2023 з вирішенням питань, порушених в пунктах 2-5 звернення, у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2920,00 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять грн, 00 коп.).

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2920,00 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять грн, 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09.01.2025 через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, яким позивач просить суд вирішити питання про солідарне стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, а також стягнення з відповідача-1 на користь позивача витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заяви позивач вказує, що 18.09.2024 ним була подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу та надано докази на підтвердження її надання, однак суд при ухваленні рішення від 06.01.2025 питання про розподіл таких судових витрат не вирішив. Також позивач зазначає, що за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 13.03.2024 ним був сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн і суд апеляційної інстанції скасовуючи названу ухвалу в постанові від 13.08.2024 вказав, що розподіл судових витрат можливий у випадку завершення розгляду справи по суті, у разі відмови позивача від позову та у зв`язку з примиренням сторін. Враховуючи, що Рівненський окружний адміністративний суд завершив розгляд даної справи по суті, то, на думку позивача, саме вказаний суд мав вирішити питання про стягнення на його користь витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення в такому ж порядку, в якому прийняте судове рішення, тобто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 цього Кодексу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 2 частини третьої статті 134 КАС України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, у постанові від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20 Верховний Суд сформував позицію, згідно з якою відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Більше того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2019 у справах № 810/3806/18, № 810/2816/18, № 810/3806/18, від 22.11.2019 у справі № 810/1502/18.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

18.09.2024 позивач подав до суду заяву про стягнення судових витрат, у якій просив, зокрема, вирішити питання про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. До вказаної заяви позивач долучив копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 04.01.2024; додаткової угоди № 1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024; акту приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги адвокатом б/н від 04.01.2024, від 17.09.2024; ордеру на надання правової (правничої) допомоги серії ВК № 115584.

Відповідно пункту 1.1 Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2024 (далі - Договір), укладеного між Адвокатським бюро "Валерії Василюк" в особі керівника Василюк В.В. (за текстом договору - Бюро) та ОСОБА_2 (за текстом договору - Клієнт), Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу у справі щодо: визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату Клієнту індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 з урахування січня 2008 року, як базового місяця; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату Клієнту індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 із встановленням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у вирішенні порушених питань у пункті 2-5 звернення Клієнта від 20.10.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути звернення Клієнта від 20.10.2023 в пункті 2-5 із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР; стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь клієнта моральну шкоду у розмірі 8760 грн.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, початковий розмір гонорару Бюро становить 5000,00 грн., сума гонорару сплачується авансом в розмірі 5000,00 грн., яка може бути змінена додатковою угодою між сторонами, є оплатою за наступні послуги:

надання юридичної консультації, проведення правової експертизи документів наданих клієнтом, та аналіз судової практики з формуванням структури доказової бази, загальна вартість 2000,00 грн;

підготовка позовної заяви до суду, та підготовка відповіді на відзив, загальна вартість 3000,00 грн.

Також, у пункті 3.2 Договору сторони погодили, що гонорар виплачується Бюро в безготівковій формі. Оплата Клієнтом професійної правничої допомоги здійснюється на підставі Акту виконаних робіт за цим Договором у строк до 01.06.2025 шляхом внесення коштів на рахунок Бюро.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024, Сторони дійшли згоди внести зміни в п.1.1 Договору, та викласти його у наступній редакції: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 з урахування базового місяця січень 2008 року; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 з урахування базового місяця січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 із встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у вирішенні порушених питань у пунктах 2-5 звернення ОСОБА_1 від 20.10.2023, наданого у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.10.2023 в пунктах 2-5 із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 8760,00 грн; стягнути з військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 8760,00 грн.

Також, у пункті 2 Додаткової угоди № 1 про надання правничої допомоги від 09.09.2024 Сторони дійшли згоди внести зміни в п.3.1 Договору, згідно з якими розмір гонорару Бюро становить 8000,00 грн

В свою чергу, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги адвокатом б/н від 04.01.2024, від 17.09.2024 (далі Акт наданих послуг), Адвокатським бюро "Валерії Василюк" надано позивачу наступні послуги:

надання юридичної консультації, проведення правової експертизи документів наданих клієнтом, та аналіз судової практики з формуванням структури доказової бази, загальна вартість 2000,00 грн;

підготовка позовної заяви до суду (справа № 460/28495/23), підготовка відповіді на відзив, загальна вартість 3000,00 грн;

підготовка апеляційної скарги на ухвалу суду від 13.03.2024, підготовка оновленої позовної заяви від 09.09.2024 (справа № 460/28495/23), загальна вартість 3000,00 грн.

Надаючи оцінку представленим позивачем доказам витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу, що в Акті наданих послуг вказано про надання адвокатом позивачу послуг щодо підготовки позовної заяви до суду (справа № 460/28495/23), підготовки відповіді на відзив, підготовки апеляційної скарги на ухвалу суду від 13.03.2024, підготовки оновленої позовної заяви від 09.09.2024 (справа № 460/28495/23)

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до змісту зазначених заяв, всі вони скріплені підписами позивача, тобто, у матеріалах справи немає належних та допустимих доказів складання та оформлення адвокатом як позовної заяви, так і відповіді на відзив на позовну заяву, апеляційної скарги на ухвалу суду, оновленої позовної заяви.

Крім того, суд враховує, що до суду з цим позовом позивач звернувся 25.12.2023, а договір про надання правничої допомоги укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Валерії Василюк" 04.01.2024, і пункт 2.1 вказаного Договору визначає, що він набирає чинності з моменту його підписання.

Відтак, суд констатує, що послуги з підготовки позовної заяви у справі № 460/28495/23 не могли бути надані позивачу Адвокатським бюро "Валерії Василюк" на підставі Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2024.

Також, суд звертає увагу, що позивачем не було надано доказів сплати Адвокатському бюро "Валерії Василюк" авансу в розмірі 5000,00 грн як це визначено пунктом 3.1 Договору.

Більше того, суд не вважає обґрунтованим поставлення позивачем на вирішення суду першої інстанції питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Так, підпунктом "в" пункту 4 частини першої статті 322 КАС України перебачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З аналізу конструкції вказаної вище норми права слідує, що судові витрати, які понесли сторони у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподіляються судом апеляційної інстанції і висновки щодо такого розподілу відображаються у резолютивній частині постанови, що ухвалюється за наслідками апеляційного провадження.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вирішення питання щодо розподіл судових витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, віднесено саме до повноважень суду апеляційної інстанції, в якому таку правничу допомогу було надано учаснику справи.

А тому, в даному випадку вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, надану позивачу при апеляційному перегляді ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2024, має вирішувати саме Восьмий апеляційний адміністративний суд.

З тотожних мотивів суд приходить до висновку про те, що вирішення питання про стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 також має вирішуватися судом апеляційної інстанції, оскільки таке питання охоплюється поняттям «розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції».

Підсумовуючи вищенаведене, суд констатує, що представленими позивачем доказами в сукупності з матеріалами справи документально не підтверджується надання йому правової допомоги Адвокатським бюро "Валерії Василюк", що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на вказане, а також враховуючи відсутність у суду першої інстанції повноважень на вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення, а тому в її задоволенні належить відмовити повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 252, 255, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 460/28495/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди, - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 17.01.2025.

Суддя О.В. Поліщук