Справа № 340/7273/24
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7273/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної та скасування відмови, а також зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда II групи, на підставі рапорту від 15.07.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 15.07.2024 з підстав п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда II групи.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що позивач звернувся письмово до відповідача з рапортом щодо звільнення зі Збройних Сил України, на підставі абзацу 12 пункту 3 часини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний нагляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Однак відповідно до листа відповідача від 01.11.2024 у задоволенні рапорту про звільнення від проходження військової служби відмовлено у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення матері ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до того ж громадянка ОСОБА_2 знаходиться на обліку УСЗН Світловодської МР.

Представники відповідача позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити повністю, надали до суду письмовий відзив на позов ( а.с.35-39), в якому зазначили, що у задоволенні рапорту про звільнення позивача від проходження військової служби правомірно відмовлено у зв`язку з тим, що у переліку документів, зазначених у пп. 26) п. 5 до Додатку 19 Інструкції №170 вказано, що для підтвердження вищевказаних умов додається акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Саме відсутність акту обстеження сімейного стану викликала сумніви у командування військової частини НОМЕР_1 щодо наявності законних підстав для звільнення з військової служби позивача, оскільки надані документи позивачем не підтверджують актуальності та вичерпності інформації, зазначеної в документах, які містяться в додатках до рапорту.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач письмово звернувся до відповідача з рапортом щодо звільнення із лав Збройних Сил України, відповідно до абзацу 12 пункту 3 часини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ( а.с.10).

До рапорту долучено такі документи на підтвердження підстав для звільнення: копія свідоцтва про народження ( а.с.14); копія паспорту ОСОБА_2 ; копія ідентифікаційного номеру; копія довідки до акту огляду МСЕК ( а.с.15); копія висновку № 1/184 ( а.с.16); копія рішення суду від 20.12.2023 ( а.с.17-18); копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( а.с.21); копія довідки форми 5 від 10.04.2024 ( а.с.22); нотаріальна заява матері ОСОБА_2 ( а.с.20); копія пенсійного посвідчення від 18.09.1993 ОСОБА_4 ( а.с.24); копія пенсійного посвідчення від 28.07.2009 ОСОБА_5 ( а.с.24); копія свідоцтва про одруження від 10.11.1967 ( а.с.25).

Листом відповідача від 01.11.2024 №6340 у задоволенні рапорту позивача про звільнення від проходження військової служби відмовлено у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення матері ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до того ж громадянка ОСОБА_2 знаходиться на обліку УСЗН Світловодської МР ( а.с.11-13).

Вважаючи, що відповідачем протиправно не звільнено позивача з військової служби, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

При цьому суд враховує, що, як свідчать обставини справи, позивач звертався до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби саме як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Так, підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, за наявності яких військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Зокрема, згідно з абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно, при вирішенні спору у даній справі підтягають застосуванню положення абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ, а не норми абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ (про яку йдеться у рапорті позивача), якою передбачено підстави звільнення військовослужбовців, при необхідності здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд зауважує, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має довести такі факти:

- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;

- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454 (далі - Інструкція №170 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно з абзацом 13 пункту 14.10 Розділу XIV Інструкції №170, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Отже, звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або наявність інших поважних причин здійснюється шляхом подання військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, рапорту та документів, які підтверджують наявність правових підстав для звільнення його з військової служби, і такий рапорт має бути адресований вищій посадовій особі.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2024 року у справі №420/23353/23, розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Як свідчать встановлені у справі обставини, позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби необхідністю у здійсненні постійного догляду за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, і при цьому, як зазначено у рапорті про звільнення з військової служби інші особи не можуть здійснювати такий догляд.

Проте відповідач листом від 01.11.2024 №6340 у задоволенні рапорту позивача про дострокове звільнення від проходження військової служби відмовлено у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення матері ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, до того ж громадянка ОСОБА_2 знаходиться на обліку УСЗН Світловодської МР ( а.с.11-13).

Надаючи оцінку доводам відповідача, якими він обґрунтовує відсутність правових підстав для звільнення позивача з військової служби, суд зазначає таке.

Так, дослідженням змісту нотаріально засвідченої заяви матері позивача ОСОБА_2 (а.с.20), встановлено, що вона має двох синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( позивач) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Син - ОСОБА_1 не має двоюрідних братів та сестер.

Її батьки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонерами та непрацездатними особами, які через похилий вік та хворобу не можуть самостійно забезпечувати умови свого життя та потребують постійного стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно копії довідки форми 5 від 10.04.2024 ( а.с.22), ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . Наказ про зарахування до списків військової частини №303 від 01.12.2020 року по теперішній час.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення від 18.09.1993 ОСОБА_4 ( а.с.24), копії пенсійного посвідчення від 28.07.2009 ОСОБА_5 ( а.с.24), зазначені особи перебувають на обліку органу пенсійного фонду України.

Згідно копії рішення суду від 20.12.2023 у справі №401/3560/23 ( а.с.17-18) вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що зареєстрований 30 вересня 1989 року відділом записів актів цивільного стану м.Світловодськ Кіровоградської області, актовий запис №473.

Відповідно до копії витягу №347 про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб ( а.с.28), за місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 , зареєстрована лише вона.

Суд наголошує, що хоча батьки матері позивача - ОСОБА_2 є пенсіонерами, натомість ні до рапорту про звільнення, ні під час розгляду справи у суді, позивачем не надано доказів того, що вони потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Надана до рапорту нотаріально засвідчена заява матері позивача ОСОБА_2 (а.с.20), про те, що її батьки, є пенсіонерами та непрацездатними особами, які через похилий вік та хворобу не можуть самостійно забезпечувати умови свого життя та потребують постійного стороннього догляду, допомоги та піклування не є висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

При цьому суд звертає увагу на приписи частини третьої статті 78 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

За таких обставин, суд вважає цілком обґрунтованою позицію відповідача, визначену у листі від 01.11.2024 №6340, що позивачем не підтверджено відсутність інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення ОСОБА_2 , або того факту, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з цим суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на те, що позивач мав долучити акт обстеження сімейного стану із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Так, необхідність подання вказаного документу передбачена пунктом 26 Додатку 19 до Інструкції №170, чинна редакція якого діє з урахуванням змін, внесених до Інструкції №170 наказом Міністра оборони України від 23 липня 2024 року №495, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 10 вересня 2024 року за №1361/42706, і який набрав чинності 02 жовтня 2024 року.

Водночас, з огляду на те, що рапорт позивача про звільнення датовано 15.07.2024, то спірні у даній справі відносини виникли до моменту набрання чинності наказом Міністра оборони України від 23 липня 2024 року №495. Відповідно, норми пункту 26 Додатку 19 до Інструкції №170 (з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 23 липня 2024 року №495) в апріорі не могли поширюватись на дані спірні відносини, а, отже, не підлягають застосуванню судом при вирішенні спору.

Також, відповідачем не в листі від 01.11.2024 №6340, ні в ході судового розгляду не обґрунтовано підставу відмови позивачу у звільненні з військової служби - перебування громадянки ОСОБА_2 на обліку УСЗН Світловодської МР.

Однак, дослідивши додані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби документи, суд приходить до висновку, що при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не доведено того, що його мати ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю ІІ групи не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли би здійснювати постійний догляд за ним, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я і, відповідно, що позивач є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у звільненні позивача з військової служби. У даних спірних відносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові підстави для задоволення даного позову відсутні.

Водночас суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до рапорту про звільнення з військової служби, не позбавлений права звернення до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідачем доведено, що у спірних відносинах він діяв обґрунтовано та правомірно. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати сторонами у справі не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправної та скасування відмови, а також зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН