Справа № 727/13442/24
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/11/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Смотрицького В.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Адвокат Кирилюк Т., що діє в інтересах позивача, звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови посилаючись на те, що 10.09.2024р. приблизно о 19.00 год. у м. Чернівці ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки військово-облікових документів. Він пред`явив на їх вимогу електронний військово-обліковий документ із мобільного застосунку «РЕЗЕРВ+», який містив всі необхідні відомості про його особу та QR-код, а також там було вказано, що він знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (звання - сержант, ВОС - 100182), що дані військово-зобов`язаний оновив вчасно (до 16.07.2024р.), жодних порушень порядку обліку військовозобов`язаних ним не допущено. Проте, працівниками поліції даний витяг із мобільного застосунку був проігнорований та йому було повідомлено, що він має мати при собі лише військово-обліковий документ у паперовій формі.

Вказала, що після цього, 10 вересня 2024 року о 19.42 год. ОСОБА_1 доставили до ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 , де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК №1281 від 10.09.2024 за ч.З ст.210-1 КУпАП. У протоколі було вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Театральній, 6 у м. Чернівці 27 вересня 2024 року о 13.15 год. 27 вересня 2024 року адвокат прибула о 13.30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак фактично 27.09.2024 року розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався, до неї не вийшла жодна посадова особа, яка відповідальна за розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Водночас, можливість ознайомитись із матеріалами адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 їй надали лише 07.10.2024р., 09 жовтня 2024 року нею в інтересах ОСОБА_1 було підготовлено клопотання про закриття провадження в порядку ч.1 ст.247 КУпАП, та 10.10.2024 р. вона приймала участь у розгляді справи про адмінправопорушення в ІНФОРМАЦІЯ_6 - 10.10.2024р. о 11:35 год. її було запрошено до кабінету №24 в ІНФОРМАЦІЯ_6 , де представник відповідача юрист Радіон Пакратов заслухав її пояснення та повідомив, що подане нею клопотання вивчать, після чого її повідомлять про результати розгляду справи та про можливість отримання постанови в телефонному режимі.

Зазначила, що скаржувана постанова датована 27.09.2024р„ а не 10.10.2024р. Якщо вважати, що розгляд справи відбувся саме 27.09.2024р., тоді відповідачем було протиправно не допущено адвоката Кирилюк Т.А. до участі у розгляді справи та не надано можливості ознайомитися з матеріалами справи та захищати права ОСОБА_1 . Але оскільки, розгляд справи фактично відбувався 10.10.2024р., то дата оскаржуваної постанови не відповідає дійсності, що також є порушенням вимог ст.283 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.З ст.210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова на думку позивача, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, вказала, що оскаржити постанову протягом десяти днів з дня її винесення позивач не міг з поважних причин, а тому має право на поновлення пропущеного строку на оскарження постанови у зв`язку з тим, що представник позивача тривалий час не міг дізнатися про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення, самому ОСОБА_1 оскаржувана постанова не надсилалася. Адвокат тривалий час вживала усіх можливих заходів для отримання оскаржуваної постанови: 1) 27 вересня 2024 року прибула на розгляд справи про адмінправопорушення, однак розгляд цього дня не відбувався, її повідомили, що розгляд справи буде перенесено на іншу дату, так як немає на місці посадової особи, що уповноважена розглядати справу; 2) 07.10.2024р. її по телефону запросили прийти в ІНФОРМАЦІЯ_7 , де надали можливість ознайомитись із матеріалами адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності та зробити копії матеріалів - станом на 07.10.2024 оскаржуваної постанови в матеріалах справи не містилося, тим більше, що її повідомили, що розгляд справи відбудеться 10 жовтня 2024 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_2 ; 3) 10.10.2024р. о 11:35 год. її було запрошено до кабінету №24 в ІНФОРМАЦІЯ_6 , де представник відповідача заслухав її пояснення та повідомив, що подане клопотання вивчать, після чого повідомлять про результати розгляду справи та про можливість отримання постанови в телефонному режимі. Однак, жодних відомостей про розгляд справи так і не отримала; 4) 15.10.2024р. нею було підготовано заяву про видачу копії постанови відносно ОСОБА_1 , яка спочатку 15.10.2024р. була направлена на електронну пошту відповідача, а 17 жовтня 2024 року було надано відповідачу заяву на отримання копії постанови від 10 жовтня 2024 року в паперовій формі, зазначила, що, 17.10.2024р. тривалий час очікувала в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 на посадових осіб, які змогли б їй видати постанову відносно ОСОБА_1 , однак ні постанови, ні будь- якої відповіді на вказану вище заяву нею отримано не було; 5) 30.10.2024р. нею було подано адвокатський запит №88, у якому адвокат просила надати інформацію про результати розгляду адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.З ст.210-1 КУпАП та надати копію постанови; даний адвокатський запит в порушення вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» було проігноровано відповідачем; 6) 21.11.2024р. було подано повторно адвокатський запит №97, у якому вона знову просила надати інформацію про результати розгляду адміністративної справи та надати копію постанови від 10.10.2024 року, яка була прийнята за результатами розгляду даної адміністративної справи; 7) 22 листопада 2024 року після численних телефонних дзвінків в приймальню ІНФОРМАЦІЯ_2 на її офіційну електронну пошту відповідач направив постанову №3875, яка датована 27.09.2024р., а не 10.10.2024р., коли фактично відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Вказала, що позовна заява направилась до суду на 7-й день від дня отримання оскаржуваної постанови шляхом направлення позову поштовим зв`язком.

А тому вважає, що несвоєчасне повідомлення відповідачем ОСОБА_1 та його адвоката про результати розгляду справи та тривала невидача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливили своєчасне оскарження постанови №3875 від 27.09.2024р. до суду, тому у прохальній частині позову заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на подання даної позовної до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Останнє судове засідання просили провести без їх участі, позов підтримують та не заперечують щодо розгляду справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надійшло. Крім того, сторона відповідача не скористалась правом на відзив та не висловила свою позицію у справі.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зі змісту оскаржуваної постанови суд не може встановити чи був присутній ОСОБА_1 27 вересня 2024 року під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, також у постанові відсутні відомості про направлення її копії ОСОБА_1 . Матеріали справи містять скріншот екрану електронної пошти адвоката Кирилюк Т.А., з якого судом встановлено, що 22 листопада 2024 року з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_8 », електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_9 було направлено лист, у вкладеннях якого міститься постанова №3875 від 27 вересня 2024 року (а.с. 23-25). Суд вважає достовірними доводи позивача про те, що він дізнався про існування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення 22 листопада 2024 року, коли його адвокат отримала її копію на електронну адресу. Отже пропущений позивачем строк на оскарження постанови необхідно поновити.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10.09.2024 року інструктором ВР та К 1 від. ЧРТЦК помічником чергового Чернівецького ООМЦ ст. с-нт ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЧРТЦК №1281 відносно ОСОБА_1 , оскільки 10.09.2024 року о 19 год. 42 хв. працівниками Національної поліції відповідно до вимог п.16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 року №560, до ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 був доставлений гр-н ОСОБА_1 , який 10. 09.2024 року о 19 год 42 хв., в період проведення мобілізації (крім цільової), не пред?явив за вимогою посадової особи патрульної поліції та уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_10 -обліковий документ, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, яка є бланкетною, тобто такою, що відсилає до ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення в особливий період. Оформлення протоколу фіксується відеореєстратором №000003 Чернівецького РТЦКтаСП. Також, зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13.15 год 27 вересня 2024 р. (а.с. 12-зв.а.с. 12).

18.09.2024 року наявна відмітка про отримання ОСОБА_3 клопотання адвоката Кирилюк Т.А. про надання можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також виготовлення копій за допомогою власних технічних засобів (а.с. 13).

27.09.2024 року адвокатом Кирилюк Т.А. направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також виготовлення копій за допомогою власних технічних засобів та розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перенести на інший день, про що повідомити додатково (а.с. 14-15).

Крім того, наявна відмітка про отримання 10.10.2024 року Олексюк клопотання про закриття провадження у порядку ч.1 ст. 247 КУпАП (а.с. 16-17).

Матеріали справи містять також заяву, в якій ОСОБА_4 просить надати їй копію постанови від 10.10.2024 року за результатами розгляду адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Заява містить відмітку про отримання 17.10.2024 р. ОСОБА_3 , крім того заява направлялась адвокатом Кирилюк Т.А. на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 18-19).

30.10.2024р. ОСОБА_4 було подано адвокатський запит №88, у якому адвокат просила надати інформацію про результати розгляду адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.З ст.210-1 КУпАП та надати копію постанови; даний адвокатський запит містить відмітку про отримання ОСОБА_3 30.10.2024 р. (а.с. 20). 21.11.2024р. було подано адвокатський запит №97, у якому Кирилюк Т.А. просила надати інформацію про результати розгляду адміністративної справи та надати копію постанови від 10.10.2024 року, яка була прийнята за результатами розгляду даної адміністративної справи; даний адвокатський запит містить відмітку про отримання ОСОБА_5 21.10.2024 р. (а.с. 21).

З скріншоту екрану електронної пошти адвоката Кирилюк Т.А., встановлено, що 22 листопада 2024 року з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_8 », електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_9 було направлено лист, у вкладеннях якого містилась постанова №3875 від 27 вересня 2024 року (а.с. 23-25).

У постанові №3875 від 27 вересня 2024 року зазначено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 установив, що ОСОБА_7 , у зв?язку із відсутністю військово-облікового документа, 10.09.2024 р. о 19 год. 42 хв. був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до збірного пункту Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_1 для складання адміністративного протоколу, що узгоджується з вимогами ст. 259 КУпАП, п. 16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. У зв?язку із чим уповноваженою посадою особою ІНФОРМАЦІЯ_10 складено протокол серії ЧРТЦК №1281 від 10.09.2024 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУПАП, яка носить бланкетний характер та відсилає до порушення вимог ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуючою обставиною є вчинення даного правопорушення в особливий період. Так, відповідно до вищезазначених норм Закону у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред?явити його за вимогою: уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського. У результаті розгляду постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 17000 грн. (а.с. 22).

Матеріали справи також містять скріншот із мобільного застосунку «РЕЗЕРВ+», в якому зазначено відомості про особу ОСОБА_1 та QR-код, що він знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (звання - сержант, ВОС - 100182), що дані військово-зобов`язаний оновив вчасно (до 16.07.2024р.), жодних порушень порядку обліку військовозобов`язаних ним не допущено (а.с. 11).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність встановлено за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, згідно з приміткою ст.210 КУпАП - положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ст. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (редакція від 27.08.2024 року) у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Згідно з ст.ст. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів», військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Частинами 5 та 6 вказаної Постанови передбачено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Згідно з ч. 9 Постанови, військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Частиною 11 Постанови передбачено, що перевірка військово-облікового документа в електронній формі здійснюється шляхом зчитування QR-коду ініціатором перевірки за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості військово-облікового документа в електронній формі у формі інформаційного повідомлення.

QR-код повинен бути придатним для зчитування технічними засобами ініціатора перевірки, цілісним, неушкодженим, нанесеним на будь-який носій достатнього розміру та необхідної контрастності.

Підставою непідтвердження військово-облікового документа в електронній формі є непридатність QR-коду для зчитування технічними засобами.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт відсутності у особи на момент здійснення перевірки військово-облікового документу та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Зі змісту оскаржуваної постанови №3875 від 27 вересня 2024 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за не пред`явлення військово-облікового документу.

Проте, як вбачається з наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 сформував військово-обліковий документ з електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+», з якого слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (звання - сержант, ВОС - 100182), що дані військово-зобов`язаний оновив вчасно (до 16.07.2024р.), жодних порушень порядку обліку військовозобов`язаних ним не допущено (а.с. 11).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

У відповідача наявний обов`язок під час перевірки документів здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також можливість використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Під час оформлення протоколу серія ЧРТЦК №1281 від 10 вересня 2024 року, уповноваженою особою зазначено, що оформлення протоколу фіксувалось відео реєстратором №000003 Чернівецького РТЦКтаСК.

Водночас, відповідачем не долучено до матеріалів справи цей реєстратор, відеозапис якого міг підтвердити чи спростувати обставини події, що стала підставою винесення протоколу серія ЧРТЦК №1281 від 10 вересня 2024 року та оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача щодо пред`явлення ним електронного військово-облікового документу за вимогою посадової особи патрульної поліції та уповноваженої особи Чернівецького РТЦКтаСП спростованіне були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Сукупність викладеного в цілому не дає можливості суду зробити висновок про обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню. У зв`язку з цим, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Ухвалюючи це судове рішення суд керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись,ст.ст. 19, 58 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про оборону», ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 268, 279 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250-251, 286, 295 КАС України, суд,-

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №3875 від 27 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: