Справа № 320/2017/22
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року № 320/2017/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті їй згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 09 вересня 2020 року на суму пенсії 63 180,00 грн, яка виплачена у вересні 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити їй згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 09 вересня 2020 року на суму пенсії 63180,00 грн, яка виплачена у вересні 2020 року;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у в м. Києві щодо непроведення перерахунку та виплати їй пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 20.10.2021 №3737, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у в м Києві провести перерахунок її пенсії, починаючи з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 20.10.2021 №3737, з урахуванням як основних, так і додаткових видів грошового забезпечення виходячи із 90% від загальної суми такого грошового забезпечення без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсійної виплати, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії;

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Також позивачка вказує, що Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" видано їй довідку від 20.10.2021 №3737 про розмір грошового забезпечення згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 N 988.

Вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 20.10.2021 №3737.

Відповідач листом відмовив їй у перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку із звільненням з посади головуючого судді у справі N 320/2017/22 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Лапію С.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та з 05.04.2010 отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% сум грошового забезпечення.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №810/4184/18 відповідачем 09.09.2020 здійснено розрахунок та доплату пенсії гр. ОСОБА_1 у сумі 63 180,00 грн.

Однак, як стверджує позивач, при таких розрахунках Головним управлінням не була нарахована і не виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Листом від 03.12.2021 №2600-0202-8/194000 відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії обґрунтувавши таку відмову тим, що заборгованість по пенсії за спірний період виплачена позивачу в порядку черги в межах бюджетних асигнувань на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Також судом встановлено, що Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" видано позивачу довідку від 20.10.2021 №3737 про розмір грошового забезпечення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 N 988 станом на листопад 2019 року.

Позивач звернувся до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 20.10.2021 №3737.

Листом від 16.11.2021 №2600-0304-8/182074 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки, посилаючись на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача за вказаною довідкою.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон N 2050-III) від 19 жовтня 2000 року N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону N 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону N 2050-III).

Статтею 3 Закону N 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону N 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону N 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі N 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі N 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі N 140/1547/19.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази виплати позивачу 09 вересня 2020 року коштів за період з 01 січня 2016 року на виконання судового рішення у справі N 810/4184/18 суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Суд зауважує, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки у розумінні Закону України N 2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру, навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу, і хоч нарахування пенсії позивачу відбулось на виконання рішення суду, несвоєчасне нарахування і виплата таких сум відбулись з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати N 159 висловлений Верховним Судом у постанові від 14.05.2019 (справа N 804/2994/18).

При цьому суд враховує, що питання щодо нарахування та виплати пенсій законодавством віднесено до компетенції пенсійного органу, а отже, у разі несвоєчасної виплати пенсії обов`язок щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу покладається також на пенсійний орган.

В своїх рішеннях Верховний Суд України неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі N 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі N 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі N 21- 44а10).

Компенсація втрати частини доходу є спеціальним видом юридичної відповідальності, який застосовується до органу, що здійснює нарахування та виплату пенсії з метою захисту майнових інтересів пенсіонера та є прямим правовим наслідком невиконання обов`язку своєчасно нарахувати та виплатити пенсію. При цьому основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону N 2050-III та Порядком N 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є протиправними.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі N 810/4184/18, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 N 159, за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у в м. Києві щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 20.10.2021 №3737, з урахуванням як основних, так і додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 N 2262-XII.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано на момент виникнення спірних відносин між сторонами статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (далі - Закон N 2262-XII) згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов, та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 N 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393" затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Порядок N 45), відповідно до пункту 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку N 45 передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою та третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 3 Порядку N 45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Разом з тим питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. N 3-1 (далі по тексту - Порядок N 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку N 3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону N 2262-XII. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку N 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може слугувати як відповідна заява пенсіонера, та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року N 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема у Постанові Верховного Суду України від 10.10.2019 у справі N 553/3619/16-а.

Разом з тим, до моменту отримання належної довідки від позивача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача, підставою для такого перерахунку є Довідка про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 20.10.2021 №3737 та відповідне звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії.

У даному ж випадку, Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" було виготовлено для перерахунку позивачу пенсії з 01.12.2019 довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 20.10.2021 №3737, яка була надана позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.

Разом з тим, отримавши відповідну довідку, відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача із урахуванням нової довідки про розмір його грошового забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії є беззаперечним.

Суд зауважує, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення, а розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках.

За таких обставин, відмовляючи у перерахунку грошового забезпечення позивачеві, встановленого на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, відповідач діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

У зв`язку з цим суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови від перерахування позивачу пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 20.10.2021 №3737 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, згідно з оновленою довідкою Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 20.10.2021 №3737, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією N R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язуваного характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Щодо решти позовних вимог, то суд зазначає, що вони є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї відмови у перерахунку пенсії позивача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 09 вересня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі N 810/4184/18, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 N 159, за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у в м. Києві щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 20.10.2021 №3737, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у в м Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 20.10.2021 №3737, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення виходячи із 90% сум грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у в м Києві на користь гр. ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1914 (одна тисяча дев`ятсот чотирнадцять) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.