Справа № 200/7753/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року Справа№200/7753/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.10.2024 №80 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати згідно трудової книжки НОМЕР_2 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.09.1997 по 21.07.2005 в Комунальній установі Дружківський дитячий будинок-інтернат на посаді санітарки-палатної; з 12.12.2005 по 02.06.2010 в Комунальній установі Дружківський дитячий будинок-інтернат на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими, до загального страхового періоди роботи з 01.06.1992 по 31.05.1994 в Державному малому підприємстві маг 10 Радуга, призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 18.10.2024 на підставі п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, що діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення. В обґрунтування зазначено, що позивач, після досягнення 52 років, у зв`язку із наявністю необхідного страхового та пільгового стажів звернулася із заявою про призначення пенсії. Періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці, відсутність проведеної підприємством атестації робочих місць, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу. Вважає наявним право на отримання пенсії.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. надана квитанція від 30.10.2024.

11 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі призначено розгляд справи за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано відзив, в якому зазначено, що управлінням розглянуто заяву позивача від 18.10.2024 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку, передбаченого підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Таким чином, враховуючи дату народження позивача 21.12.1971, позивач матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за списком № 2. Вік позивача на день звернення до органів Пенсійного фонду склав 52 роки 09 місяців, страховий стаж позивача складає 33 роки 11 місяців 08 днів (необхідно не менше 25 років), пільговий стаж позивача 13 років 05 місяців 14 днів (з необхідних 10 років). До страхового стажу не зараховано період з 01.06.1992 по 31.05.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 16.07.1990 оскільки в записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи. До пільгового стажу роботи не зараховано період з 24.09.1997 по 21.07.2005 оскільки зазначена посада відсутня в Постанові КМУ №36 від 16.01.2003 та з 12.12.2005 по 02.06.2010 оскільки у переліку атестованих посад до наказу про атестацію від 06.06.2005 відсутня посада молодша медична сестра з догляду за хворими. Для зарахування періоду роботи на пільговій посаді з 24.09.1997 по 21.07.2005 необхідно надати довідку згідно посад зазначених у постановах КМУ, з 24.09.1997 по 15.01.2003 згідно постанови КМУ №162 від 11.03.1994 - молодший медичний персонал та з 16.01.2003 по 21.07.2005 згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2003 молодша медична сестра. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою про призначення пенсії.

25 жовтня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №80 про відмову у призначенні пенсії за вком на пільгових умовах. В рішенні зазначено, що вік заявниці 52 роки 09 місяців, пільговий стаж становить: 13 років 05 місяців 14 днів, страховий стаж: 33 роки 11 місяців 08 днів. Відповідно до пп.2 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць. За доданими документами до пільгового стажу роботи не зараховано період з 24.09.1997 по 21.07.2005 так як зазначена посада відсутня в Постанові КМУ №36 від 16.01.2003 та з 12.12.2005 по 02.06.2010 так як у переліку атестованих посад до наказу про атестацію від 06.06.2005 відсутня посада молодша медична сестра з догляду за хворими. Для зарахування періоду роботи на пільговій посаді з 24.09.1997 по 21.07.2005 необхідно надати довідку згідно посад зазначених у постановах КМУ, з 24.09.1997 по 15.01.2003 згідно постанови КМУ №162 від 11.03.1994 - молодший медичний персонал та з 16.01.2003 по 21.07.2005 згідно постанови КМУ №36 від 16.01.2003 молодша медична сестра. До загального страхового стажу не зараховано період з 01.06.1992 по 31.05.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 16.07.1990 так як в записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи. Відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку відповідно до пп.2 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, не погодившись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні пенсії за віком та не зарахуванням до страхового та пільгового стажів періодів роботи звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон№ 213-VІІІ), який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, пенсійний вік жінкам до 55 років.

Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; для жінок - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІз урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині пенсійного віка для жінок. Перший із цих законів визначав такий вік на рівні 55, тоді як другий - 50.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІз урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. Під час ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачці виповнилося 50 років, загальний стаж роботи є більшим ніж 20 років, а пільговий стаж роботи за умови зайнятості повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України є більшим ніж 10 років, що відповідає вимогам п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону№ 1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15).

Наведене вище свідчить про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії з підстав недосягнення пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, яка оформлена рішенням від 25.10.2024 №80, з огляду на що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ч.1ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи те, що позивач досягла пенсійного віку (50 років), при цьому, із заявою про призначення пенсії звернулася 18.10.2024, суд дійшов висновку, що призначення пенсії здійснюється з 18 жовтня 2024 року.

З урахуванням обставин справи, належним та ефективним способом захисту прав буде саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) з 18 жовтня 2024 року.

Щодо періоду роботи з 24.09.1997 по 21.07.2005, з 12.12.2005 по 02.06.2010 суд зазначає таке.

Зі спірного рішення вбачається, що не зарахування періоду роботи з 24.09.1997 по 21.07.2005 до пільгового стажу обумовлено відсутністю посади в Постанові КМУ №36 від 16.01.2003, а не зарахування періоду роботи з 12.12.2005 по 02.06.2010 до пільгового стажу обумовлено відсутністю посади «молодша медична сестра з догляду за хворими» у переліку атестованих посад до наказу про атестацію від 06.06.2005.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток№ 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи, а саме №11 24.09.1997 про прийняття в Дружківський дитячий будинок-інтернат на посаду санітарки палатної; №12 01.01.2001 про переведення на постійну роботу на посаді санітарки палатної (з 01.09.2002 перейменовано на «молодша медсестра палатна»; №14 21.07.2005 про звільнення; №15 12.12.2005 про прийняття в Дружківський дитячий будинок-інтернат на посаду «молодша медсестра палатна» (перейменовано з 12.12.2005 «молодша медична сестра по догляду за хворими»), №17 03.06.2010 про проведення атестації робочих місць за умовами праці. Підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2; запис про звільнення відсутній.

Згідно довідок Комунальної установи «Дружківський дитячий будинок-інтернат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.10.2024 №04/312 та від 17.10.2024 №4/313 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КУ «Дружківський дитячий будинок-інтернат» (для розумово-відсталих дітей) і за період з 24.09.1997 по 21.07.2005 виконувала роботу по безпосередньому обслуговуванню розумово-відсталих хворих за професією «санітарка палатна», що передбачена Списком №2, розділ ХХІV підрозділ 24Г-г (Постанова КМУ №36 від 16.01.2003); за період з 12.12.2005 по 16.11.2023 виконувала роботу по безпосередньому обслуговуванню розумово-відсталих хворих за професією «молодша медична сестра з догляду за хворими», що передбачена Списком №2, розділ ХХІV підрозділ 24Г-г (Постанова КМУ №461 від 24.06.2016). Атестація робочих місць проведена згідно наказів від 07.06.2000 №2, від 06.06.2005 №2, від 03.06.2010 №3, від 02.06.2015 №2, від 02.06.2020 №122/3.

Чинними на період роботи особи є Списки №2, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 №461. Так, в розділі ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» позиція 24Г-г передбачені такі професії, роботи, посади у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення як: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

У відповідності до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наведені у трудовій книжці, а також у довідках Комунальної установи «Дружківський дитячий будинок-інтернат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.10.2024 №04/312 та від 17.10.2024 №4/313 відомості дають підстави суду вважати, що позивач у періоди з 24.09.1997 по 21.07.2005, з 12.12.2005 по 02.06.2010 працював на посадах, що передбачена Списком № 2, а пільговий характер роботи підтверджено відомостями зазначеними у довідках.

Отже, вимога управління щодо необхідність надання інших довідок, в яких посади зазначені згідно постанов КМУ №162 та №36 є безпідставною.

Враховуючи те, що пільговий характер роботи підтверджено відомостями зазначеними у довідках від 17.10.2024 №04/312 та від 17.10.2024 №4/313, суд дійшов висновку щодо необхідності зарахування періодів роботи з 24.09.1997 по 21.07.2005, з 12.12.2005 по 02.06.2010 до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Щодо періоду роботи з 01.06.1992 по 31.05.1994 суд зазначає таке.

Зі спірного рішення вбачається, що не зарахування періоду роботи з 01.06.1992 по 31.05.1994 обумовлено відсутністю підпису відповідальної особи у записі про звільнення.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи, а саме №5 01.06.1992 про прийняття в Державне мале підприємство маг. 10 «Радуга» контролером т.зала 3 категорії по переводу із Дружківського управління торгівлі, №6 31.05.1994 про звільнення (по переводу в колективне підприємство маг 10 «Радуга»).

Суд зауважує, що на час заповнення трудової книжки в частині спірних періодів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена наказом від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58).

Згідно п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи положення, суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки позивача при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу у період з 01.06.1992 по 31.05.1994, не є підставою для не зарахування періоду роботи відповідно до записів трудової книжки до страхового стажу позивача.

Враховуючи те, що управлінням не зараховано до страхового стажу період з 01.06.1992 по 31.05.1994, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання управління зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.1992 по 31.05.1994 в Державному малому підприємстві маг. 10 «Радуга».

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань управління судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25 жовтня 2024 року № 80.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 18 жовтня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) відповідно до заяви від 18 жовтня 2024 року із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.06.1992 по 31.05.1994 та із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи в Комунальній установі «Дружківський дитячий будинок-інтернат» з 24.09.1997 по 21.07.2005 , з 12.12.2005 по 02.06.2010.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош