Справа № 240/17504/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Житомир справа № 240/17504/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення надання стартових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №52 від 26.07.2024 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відпустці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу, з якого розраховується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (до стажу судді), 1 рік 11 місяців навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського та 2 роки роботи адвокатом у Донецькій обласній колегії адвокатів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 74 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1445/24-вих. із суми 136 884,00 грн., починаючи з 31.03.2023 по 31.12.2023 та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1444/24-вих. із суми 154 428,00 грн., починаючи з 01.01.2024, з урахуванням фактичного проведення виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при призначенні довічного грошового утримання, відповідач, виходячи з приписів Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № №1402-VIII протиправно не включив до його складу половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського та роботи адвокатом у Донецькій обласній колегії адвокатів, та відповідно не вірно розрахував розмір довічного грошового утримання судді. Зазначає, що у рішенні ВРП здійснено посилання на необхідні правові позиції Верховного Суду, які визначають необхідність врахування тих чи інших періодів до стажу роботи позивача на посаді судді для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання. Внаслідок прийняття спірного рішення суттєво порушено право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки його розмір зменшено.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

25.10.2024 через відділ документального забезпечення суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що в рішенні Вищої ради правосуддя від 23.03.2023 №246/0/15-23 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді на підставі заяви про відставку визначено, що за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, підлягає зарахуванню: стаж роботи на посаді судді (з дати призначення на посаду судді по дату ухвалення рішення про звільнення (пункт 15.3 Регламенту Вищої ради правосуддя) - 28 років 10 місяців 04 дні. Тому, вказує, що позивачці призначено щомісячне довічного грошове утримання судді у розмірі 66% від суми грошового забезпечення 107202,00 грн., з урахуванням стажу роботи на посаді судді 28 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у встановлені строки відзив на адміністративний позов не подано.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 23.03.2023 за №246/0/15-23 ОСОБА_1 (далі - позивач) звільнена з посади судді Дергачівського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Олевського районного суду Житомирської області №11-к від 29.03.2023 суддю Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 відраховано зі штату Олевського районного суду Житомирської області з 30.03.2023.

Також, наказом голови Дергачівського районного суду Харківської області №02-03/30 від 30.03.2023 суддю Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 відраховано зі штату Дергачівського районного суду Харківської області з 30.03.2023 у зв`язку із звільненням у відставку.

З 31.03.2023 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

В подальшому, в липні 2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із відповідною заявою про перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наступних документів:

- розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виданого ТУ ДСА в Житомирській області за №803/23-вих. від 21.04.2023, відповідно до якого її суддівський стаж становить 32 роки 9 місяців 10 днів;

- довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА в Житомирській області за №1445/24-вих. від 19.06.2024, відповідно до якої її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2023 року складає 136 884 грн;

- довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА в Житомирській області за №1444/24-вих. від 19.06.2024, відповідно до якої її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2024 року складає 154 428 грн.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 26.07.2024 прийнято рішення №52 про відмову у перерахунку пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці здійснюється виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розмір посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду. До заяви заявницею були надані розрахунок стажу судді №803/23 від 21.04.2023 в якому зазначено, що ОСОБА_1 судля Червоногвардійського районного суду міста Макіївка Донецької області (з 19.05.1994 по 09.03.2015), суддя Дергачівського районного суду Харківської області (з 10.03.2015 по 11.05.2022) та суддя Олевського районного суду (з 12.05.2022 ро 30.03.2023). Враховуючи вище зазначене прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в розгляді заяви №1381 від 19.07.2024, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Вважаючи протиправними дії відповідача, що виявилися у невірному визначенні відсоткової величини суддівської винагороди під час перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання, позивач вирішив звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні у цій справі відносини регулюються, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016№1402-VIII (далі Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

За правилами частини другої статті 142 Закону №1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначенихЗаконом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами частини п`ятої статті 142 Закону №1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Судом встановлено, що на час обрання ОСОБА_1 суддею питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося статтею 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (далі Закон №2862-ХІІ), в редакцій чинній на час призначення позивача на посаду судді, встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім цього, згідно з абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

В подальшому, після втрати чинності ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» в березні 2008 року, питання врахування інших (крім роботи на посаді судді) періодів діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, було врегульовано нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»

На підставі пункту 3-1 цієї Постанови до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, аналіз зазначених норм законодавства в контексті спірних правовідносин дає підстави дійти висновку, що до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку та одержання довічного грошового утримання, крім часу роботи на посадах судді, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII (у чинній редакції) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Тобто, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №2862-ХІІ (в редакції, яка діяла на час призначення позивача на посаду судді) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Суд зазначає, що згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 23 березня 2023 року за №246/0/15-23 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Дергачівського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У вказаному рішенні зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення становить 28 років 10 місяців 4 дні.

Також зазначено, що до стажу роботи на посаді судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку, підлягають зарахуванню два роки стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для обрання на посаду судді.

Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до наявних у трудовій книжці записів після здобуття вищої юридичної освіти позивачка у період з 02 лютого 1989 року до 14 червня 1994 року працювала адвокатом у Донецькій обласній колегії адвокатів.

Отже, додатково до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає зарахуванню також стаж роботи за юридичною спеціальністю, що вимагався Законом №2862-ХІІ для обрання на посаду судді районного (міського) суду.

Відповідно до копії диплома серії НОМЕР_1 від 29 червня 1988 року та запису в трудовій книжці суддя ОСОБА_1 навчалась за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського в період із 1 вересня 1984 року по 30 червня 1988 року, половина якого становить 1 рік 11 місяців, а відтак половина строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті підлягають зарахуванню до стажу роботи судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового забезпечення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що загальний стаж на посаді судді, який дає право позивачці на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 32 роки 09 місяців 10 днів:

стаж роботи на посаді судді - 28 років10 місяців 4 дні;

половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців;

стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), що надавав право для призначення на посаду судді - 2 роки.

Верховним Судом неодноразово у своїх постановах, зокрема від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі №380/10696/21, висловлено правову позицію, згідно з якою стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

При цьому, неправомірним є позбавлення особи, зокрема судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. Виключно шляхом прийняття закону дозволяється змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Таким чином, загальний стаж позивачки для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у розумінні Закону № 1402, складає 32 роки 09 місяців 10 днів.

Законом № 1402 встановлено порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи з її стажу повних 32 роки, повинен становити 74%, з яких: 50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 24% (12 роки * 2%) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до стажу позивачки роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання - навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців та період роботи адвокатом у Донецькій обласній колегії адвокатів - 2 роки, є неправомірними та такими, що порушують її конституційні права, передбачені ст. 92, 146 Конституції України, які підлягають до захисту шляхом задоволення заявлених позовних вимог.

Внаслідок неправильного визначення відповідачем стажу роботи позивача на посаді судді ним також неправильно визначено відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до зменшення його розміру при перерахунку з 19.02.2021 року та порушення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом.

Тож спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №52 від 26.07.2024 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки, у якому неправильно визначено стаж роботи на посаді судді та відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, є протиправним та підлягає скасуванню у цієї частині.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З метою відновлення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розрахунку 74 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1445/24-вих. із суми 136 884,00 грн., починаючи з 31.03.2023 по 31.12.2023 та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1444/24-вих. із суми 154 428,00 грн., починаючи з 01.01.2024, з урахуванням фактичного проведення виплат.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача на перерахунок пенсії, суд зазначає таке.

У цій справі заяву позивачки про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке за результатами її розгляду прийняло оскаржуване рішення про відмову в проведенні перерахунку.

Отже, право позивачки на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці порушило Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з огляду на що саме цей орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено, а позивачем спростовано правомірний характер відмови у перерахунку пенсії, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 підїзд, 2 поверх,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022. РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №52 від 26.07.2024 про перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 1 рік 11 місяців навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського та 2 роки роботи адвокатом у Донецькій обласній колегії адвокатів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 74 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1445/24-вих. із суми 136 884,00 грн., починаючи з 31.03.2023 по 31.12.2023 та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 19.06.2024 за №1444/24-вих. із суми 154 428,00 грн., починаючи з 01.01.2024, з урахуванням фактичного проведення виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

17 січня 2025 р.

17.01.25