Справа № 751/9162/24
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9162/24
Провадження №2-а/751/13/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

секретаря судового засідання Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун Олександра Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

14.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун О.О. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3184748 від 03.10.2024 року.

Позов обґрунтовано тим, що 03.10.2024 року інспектором взводу № 1 роти № 2 БУПП в Чернігівській області лейтенантом поліції - Супрун О.О. була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн, а саме за порушення п.2.4 а) ПДР за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила на вимогу працівника поліції посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки порушення ПДР він не допускав і посвідчення водія пред`явив. Посилається, що після того, як на нього було складено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, 03.10.2024 року о 09 год. 34 хв., за зупинку в забороненому місці, він почав пояснювати працівникам поліції, що під час здійснення руху в напрямку повороту направо з вулиці Жабинського в місті Чернігові, на прилеглу територію багатоповерхового житлового будинку, його транспортний засіб заглох і він увімкнув аварійну сигналізацію. Він намагався це пояснити працівникам поліції. Однак, не зважаючи на його пояснення і ввімкнену аварійну сигналізацію, на нього було складено постанову про порушення ПДР. Посилається, що зателефонував на гарячу лінію, попросив забезпечити його правовою допомогою і відповідно надав посвідчення водія, але інспектор Супрун О.О., який був напарником інспектора, що складала відносно нього постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, о 09 год. 45 хв. склав на нього оскаржувану постанову. При цьому, на його повідомлення про порушення його конституційних прав, інспектор не зважав.

Вважає, що винесена відносно нього оскаржувана постанова за ч.1 ст.126 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим, просить її скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою Новозавського районного суду міста Чернігова від 29.10.2024 року дану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду, позивачем, 04.11.2024 року подано заяву про усунення недоліків разом з копією постанови серії ЕНА №3184748 від 03.10.2024 року за ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.11.2024 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача (за довіреністю) - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Люблінський Р.М. надійшов відзив на позов (з додатками), в якому останній заперечує проти позову і просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що 03.10.2024 о 09 год 13 хв по вул. Жабинського, 2В екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб ГАЗ 33021-212, д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв з порушенням п. 15.9 (и) ПДР, а саме безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Після виявлення вищезазначеного правопорушення поліцейський звернувся до позивача, повідомив йому причину звернення та згідно вимог положень п.2.4 а) ПДР заявив вимогу надати для перевірки документи зазначені в п.2.1 ПДР. Вказує, що на неодноразову законну вимогу поліцейського про надання документів, зазначених в п.2.1 ПДР, позивач проігнорував, аргументуючи тим, що він не погоджується з вчиненим ним правопорушенням.

Посилається, що оскаржувана постанова була винесена за непред`явлення документів, зазначених в п.2.1 ПДР, даний факт зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги ст.283 КУпАП. Звертає увагу, що твердження позивача про надання ним документів є маніпулятивним та таким, що не заслуговує на увагу суду. З відеозапису вбачається, що позивач пред`явив документи лише після початку розгляду справи за їх непред`явлення. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови не знаходять свого підтвердження, а носять суто суб`єктивний характер та свідчать лише про намагання уникнути ним адміністративної відповідальності. Надано відеозаписи з портативних відеореєстраторів.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, встановив наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Судом встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун О.О., 03.10.2024 року винесено постанову серії ЕНА №3184748 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, за порушення п.2.4 а) ПДР, (на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки документів: посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб) і накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с.16)

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 03.10.2024 року о 09 год 08 хв в місті Чернігові по вул.Жабинського, 2 В, здійснив зупинку транспортного засобу ГАЗ 33021-212, д.н.з. НОМЕР_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, при цьому не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 15.9 и) ПДР зупинка забороняється, зокрема, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ін.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, із наданих відповідачем відеозаписів, вбачається, що 03.10.2024 року о 09 год 08 хв в місті Чернігові по вул.Жабинського, 2 В, після зупинки транспортного засобу ГАЗ 33021-212, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, працівником поліції було проінформовано водія ОСОБА_1 про причину зупинки, а саме порушення ПДР та пред`явлено законну вимогу надати згідно п.2.4 «а» ПДР для перевірки документи зазначені у п.2.1 ПДР - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

В свою чергу, позивач вимогу поліцейського неодноразово ігнорував, щоразу вигадував відмовки, кудись телефонував. Інспектор поліції неодноразово повідомляв Варсегова Р.О. про адміністративну відповідальність за непред`явлення документів зазначені у п.2.1 ПДР, та в подальшому, відносно нього було винесено оскаржувану постанову за порушення п.2.4 а) ПДР.

З дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейським була дотримана передбачена КУпАП процедура розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності: повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення; роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; ознайомлено з доказами, оголошено про прийняте рішення.

Твердження позивача щодо пред`явлення посвідчення водія, не заслуговують на увагу, оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, що документ останній пред`явив (показав через вікно автомобіля) лише після неодноразових вимог працівників поліції його пред`явити та початку розгляду справи за непред`явлення. При цьому, реєстраційний документ на транспортний засіб позивач так і не пред`явив.

Отже, факт адміністративного правопорушення був доведений відповідачем належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП про порушення позивачем пункту 2.4 (а) Правил дорожнього руху.

Будь-яких інших доказів щодо незаконності дій поліцейського та скасування постанови від 03.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, і таких судом не встановлено.

Отже, постанова серії ЕНА№3184748 від 03.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесена інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун О.О. в межах своїх повноважень, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підстави для скасування постанови серії ЕНА№3184748 від 03.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун Олександра Олександровича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі: Департамент патрульної поліції Національної Поліції України (місцезнаходження: вул. Федора Ернтса, буд.3 м. Київ, 03048);

інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Супрун Олександр Олександрович (місцезнаходження: 14037, місто Чернігів, вул. Громадська, 66).

Повний текст рішення складено 15.01.2025 року.

Суддя О.Г. Деркач