Справа № 420/26085/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20 січня 2025 року м. Одеса
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.02.2021 року на підставі довідки УСБУ в Одеській області №899 від 20.04.2023 року, з урахування раніше виплачених сум та без обмеження пенсії максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.02.2022 року на підставі довідки, виданої УСБУ в Одеській області №900 від 20.04.2023 року, з застосуванням відсоткового розміру премії 35%, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження пенсії максимальним розміром;
винести по справі окрему ухвалу для вжиття відповідачем заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному перерахунку пенсії позивача відповідно до довідок УСБУ в Одеській області № 899 № 900 від 20.04.2023 року щодо встановлення з 01.02.2021 року та 01.02.2022 року основного розміру пенсії за вислугу років величиною 70% сум грошового забезпечення та визначення з 01.02.2022 року відсоткового розміру премії 91%.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку з 01.02.2021 року на підставі довідки УСБУ в Одеській області №899 від 20.04.2023 року згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі №420/11554/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.02.2021 року на підставі довідки УСБУ в Одеській області №899 від 20.04.2023 року, з урахування раніше виплачених сум та без обмеження пенсії максимальним розміром.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, визначення відсоткового розміру премії 91% та обмеження пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку з 01.02.2022 року на підставі довідки, виданої УСБУ в Одеській області № 900 від 20.04.2023 року при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року по справі №420/11554/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.02.2022 року на підставі довідки, виданої УСБУ в Одеській області №900 від 20.04.2023 року, з застосуванням відсоткового розміру премії 35%, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження пенсії максимальним розміром.

В решті позовних вимог відмовлено.

16.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 р. по справі № 420/26085/23 щодо обмеження розміру пенсії позивача, що призвело до її зменшення з 01.01.2025р.

В обґрунтування вимог заяви позивач посилається на неналежне невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяви про визнання протиправною бездіяльність відповідача в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У відповідності до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За змістом норм ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суд акцентує увагу на тому, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, з аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець наділений повноваженнями, зокрема, накладати штрафні санкції на боржників у відкритих виконавчих провадженнях за безпідставне невиконання судових рішень.

В свою чергу, скориставшись примусовим порядком виконання судового рішення, позивач, як стягувач у відповідному виконавчому провадження, може реалізовувати надані йому Закону України «Про виконавче провадження» права, зокрема, на оскарження бездіяльності державного виконавця з підстав зазначених у заяві про встановлення судового контролю.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що передумовою звернення до суду з цією заявою послугувала неправомірність, на думку позивача, нарахування відповідачем суми пенсії за січень 2025 р. з обмеженням максимального її розміру, тобто вимоги, які не були предметом судового розгляду у межах цієї справи, з огляду на що дані вимоги не можуть бути предметом розгляду справи в порядку ст. 383 КАС України. Суд зазначає, що позивач фактично виклав нові позовні вимоги, які судом у рішенні від 12.12.2023 року не задовольнялись, а тому можуть бути предметом спору в іншому позовному провадженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65212, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії щодо застосування обмеження виплати нарахованої пенсії максимальним розміром з 01.02.2021 року на підставі довідки №899 від 20.04.2023 року, щодо застосування обмеження виплати нарахованої пенсії максимальним розміром з 01.02.2022 року на підставі довідки №900 від 20.04.2023 року та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 256, 383 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65212, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії щодо застосування обмеження виплати нарахованої пенсії максимальним розміром з 01.02.2021 року на підставі довідки №899 від 20.04.2023 року, щодо застосування обмеження виплати нарахованої пенсії максимальним розміром з 01.02.2022 року на підставі довідки №900 від 20.04.2023 року та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскаржується в порядку та строки ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.01.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина