Справа № 160/19686/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку письмового (спрощеного) провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області (далі Укртрансбезпека, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №041085 від 12.06.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області шодо ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.04.2024 о 10 год. 25 хв. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківський областях Колядою Артемом Юрійовичем за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 149-Д, автостанція «Холодна гора», 471 км здійснено перевірку транспортного засобу Mercedes-Renz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час перевірки було складено акт №AP035704 від 29.04.2024, яким виявлено порушення статей 30, 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III), пункту 53 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 (далі Правила), здійснення висадки пасажирів у пункті визначеному для посадки і висадки (автостанція «Холодна гора») пасажирів для маршрутів з регулярним перевезенням без документів передбачених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: відсутність розкладу руху, схема маршруту. Водій ОСОБА_2 відмовився від підпису та надання пояснень. 12.06.2024 на підставі складеного акту начальником відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитром Дяденчуком винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №041085 та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 17 000 грн. Втім, позивач зауважує, що вимогами Закону №2344-III передбачений обов`язок водія у разі здійснення нерегулярних пасажирських перевезень мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, договір із замовником транспортних послуг документ, що засвідчує оплату транспортних послуг та інші документи, передбачені законодавством України. Обов`язок надавати схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду виникає лише у того перевізника, який здійснює регулярні перевезення. Також позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Mersedes-Benz, модель Sprinter, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . На підставі договору оренди транспортного засобу наведений вище транспортний засіб передано в оренду ФОП ОСОБА_4 з метою використання за призначенням. На даний транспортний засіб видано тимчасовий реєстраційний талон ХХР №018960 на ім`я ОСОБА_1 , що дійсний до 17.09.2025. 20.04.2024 між ФОП ОСОБА_1 (перевізником) та ОСОБА_5 (замовником) укладено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, предметом якого є здійснення позивачем за плату перевезення організованої замовником групи пасажирів у кількості 19 осіб та їх багажу. Список пасажирів наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів №1155, що є додатком до даного договору. 29.04.2024, відповідно до вказаного договору, позивач здійснював нерегулярні пасажирські перевезення по маршруту Чернівці-Харків. Вказаним договором передбачено прибуття в кінцевий пункт маршруту 29.04.2024 о 10 год. 00 хв. за адресою м. Харків (орієнтир Південна залізниця, вокзал, McDonald's, площа Привокзальна, 1). У той же день, о 10 год. 25 хв. транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з НОМЕР_1 був зупинений представниками Укртрансбезлеки з метою перевірки, на підставі якої складено акт, а згодом на підставі складеного акту перевірки винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача. На думку позивача, водієм ОСОБА_2 під час перевірки надано представникам Укртрансбезпеки документи, шо є вичерпними та достатніми для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень згідно з переліком, визначеним у статті 39 Закону №2344-III. Обов`язку у позивача, як у перевізника, забезпечувати водія окремо схемою маршруту, розкладом руху, таблицею вартості проїзду немає, оскільки ним здійснювались нерегулярні пасажирські перевезення за договором від 20.04,2024, в якому були дотримані вимоги пункту 56 Правил та зазначено всі необхідні дані. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
09.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Укртрансбезпеки, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що матеріали справи містять акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 035704 від 29.04.2024, у якому зазначено місце перевірки в м. Харкові, вулиця Полтавський шлях, 149-Д, автостанція «Холодна Гора». Під час перевірки виявлено порушення вимог статті 30, 34 Закону №2344-III, Правил, встановлення плати за проїзд з окремих пасажирів та здійснення посадки та висадки пасажирів на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярних перевезень без оформлення документів передбачених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду. У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт №АР035704 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.04.2024. Водій зі змістом акту №АР035704 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.04.2024 ознайомлений, проте від підпису та надання пояснень відмовився. Із позовних вимог вбачається твердження ФОП ОСОБА_1 , що на момент перевірки водій транспортного засобу здійснював нерегулярні перевезення, автобус здійснював посадку і висадку пасажирів на автостанції «Холодна Гора». Відповідно до вимог статті 39 Закону №2344-III, документами для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Пунктом 52 Правил передбачено, що до нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил. У разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється: здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням (пункт 53 Правил). У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснювались відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень. Із фотоматеріалів проведення перевірки транспортного засобу встановлено, що транспортний засіб перебував на території автовокзалу, на платформі. Відповідно до вимог статті 39 Закону № 2344-ІІІ документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. За викладених обставин, відповідач вважає, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням вимог чинного законодавства.
13.08.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач не довів того факту, що позивач здійснював посадку чи висадку пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням (автостанція «Холодна Гора»). Матеріали справи не містять пояснень пасажирів про те, що їх було висаджено саме на платформі автостанції «Холодна Гора» або моменту висадки таких пасажирів. З наданого фотозображення лише вбачається, що транспортний засіб перебуває на платформі без водія за кермом.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
29.04.2024 о 10 год. 25 хв. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківський областях Колядою Артемом Юрійовичем за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 149-Д, автостанція «Холодна гора», 471 км здійснено перевірку транспортного засобу Mercedes-Renz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .
За наслідками такої перевірки складено акт №AP035704 від 29.04.2024, яким виявлено порушення статей 30, 34 Закону №2344-III, пункту 53 Правил, здійснення висадки пасажирів у пункті визначеному для посадки і висадки (автостанція «Холодна гора») пасажирів для маршрутів з регулярним перевезенням без документів передбачених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: відсутність розкладу руху, схема маршруту, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 1 частини 3 статті 60 Закону №2344-III (перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону №2344-III). Водій ОСОБА_2 відмовився від підпису та надання пояснень.
12.06.2024 начальником відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитром Дяденчуком винесено постанову №041085 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у розмірі 17 000,00 грн за порушення статті 39 Закону №2344-III.
Не погодившись з оскаржуваної постановою позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку, що виникли, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень безпосередньо регулюються Законом № 2344-III.
Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення «планових», «позапланових» і «рейдових» перевірок. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю, в свою чергу, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено судом з матеріалів справи, під час здійснення спірної перевірки посадовими особами відповідача виявлено порушення статей 30, 34 Закону №2344-III, пункту 53 Правил, здійснення висадки пасажирів у пункті визначеному для посадки і висадки (автостанція «Холодна гора») пасажирів для маршрутів з регулярним перевезенням без документів передбачених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: відсутність розкладу руху, схема маршруту, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 1 частини 3 статті 60 Закону №2344-III.
Приписами статті 34 Закону України № 2344-ІІІ передбачено, шо автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Документи ж, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, безпосередньо визначені нормами статтею 39 вказаного Закону № 2344-III.
Відповідно до статті 39 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
За правилами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, що визначені у статтях 39, 48 вказаного Закону, - штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивач у позовній заяві звертає увагу, що 29.04.2024 він здійснював нерегулярні пасажирські перевезення по маршруту Чернівці-Харків.
Також матеріали справи містять копію договору оренди транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) (далі Договір оренди).
Пунктами 1.1., 1.2. Договору оренди встановлено, що за цим Договором орендодавець передає, а орендар приймає в користування за плату на встановлений цим Договором строк транспортний засіб: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2012 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 , шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , зареєстрованого ТСЦ 6350 08.09.2022, дата першої реєстрації 27.03.2021, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .
Транспортний засіб передається в оренду з метою використання за призначенням. Допускається передача в суборенду транспортного засобу без згоди орендодавців.
На підставі пункту 2.1. Договору оренди, цей Договір укладається строком на три роки, тобто до 16.09.2025.
Цей Договір набуває чинності з дня його укладення сторонами та нотаріального посвідчення (пункт 5.1. Договору оренди).
Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний № НОМЕР_3 , 2012 року виготовлення, посадовою особою відповідача встановлено, що відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_5 , наданого водієм, він належить ФОП ОСОБА_1 .
До матеріалів справи також долучено копію договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю 50 км та міжобласних маршрутах від 20.04.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ОСОБА_5 (замовник) (далі Договір здійснення нерегулярних перевезень).
Згідно з пунктами 1.1. Договору здійснення нерегулярних перевезень, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, перевізник зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої замовником групи пасажирів у кількості 19 осіб та їх багажу, список яких наведено в інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень №1155, який є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник зобов`язується сплатити за таке перевезення перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі 15 000 грн.
Мета поїздки: туристична.
Пунктом 2.3. Договору здійснення нерегулярних перевезень передбачений маршрут руху, де початковим пунктом є м. Чернівці, а кінцевим м. Харків.
Пунктом 2.1. Договору здійснення нерегулярних перевезень визначений переліку автомобільних транспортних засобів: марка MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний № НОМЕР_3 , 2012 року виготовлення.
З інформаційного листа щодо здійснення нерегулярних перевезень №1155 випливає таке:
перевізник: ФОП ОСОБА_1 ;
тип перевезення: туди з пасажирами, звідти без пасажирів;
перевезення пасажирів здійснюється автобусом марка MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний № НОМЕР_3 , 2012 року випуску;
кількість водіїв: 2;
виконання перевезень розпочинається з 19 год. 00 хв. 20.04.2024 і завершується о 10 год. 00 хв. 29.04.2024;
початковий пункт маршруту: м. Чернівці;
кінцевий пункт маршруту: м. Харків;
перевозиться організована група пасажирів у кількості 19 осіб. Поіменний перелік пасажирів нараховує 14 осіб.
Суд зазначає, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільним перевізником вважається фізична чи юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, а автомобільним самозайнятим перевізником - фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі або ж за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.
При цьому, регулярні пасажирські перевезення - це перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.
Нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Положеннями статті 29 Закону № 2344-III також визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Так, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 затверджений Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі Порядок №278), який встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.
Згідно з пунктом 1.2 Порядку № 278, перевізник - це юридична або ж фізична особа, яка на підставі одержаної ліцензії надає послуги з перевезення пасажирів автобусами; схема автобусного маршруту - це нанесена на карту автомобільних доріг відповідної місцевості або на її фрагмент чи на план міста або на його фрагмент лінія шляху проходження маршруту.
У відповідності до вимог пункту 1.3 Порядку № 278, автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Пунктом 1.4 Порядку №278 передбачено, що схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Укртрансбезпеки під час здійснення ними державного контролю та працівникам уповноважених підрозділів Національної поліції України.
Пунктом 2.1 Порядку № 278 встановлено, що паспорт маршруту включає:
характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності);
копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;
графік режиму праці та відпочинку водіїв;
таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень);
список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких визначено договором про регулярні спеціальні перевезення і які застраховані в установленому законодавством порядку, крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 км, туристично-екскурсійних перевезень, а також перевезення осіб, що перетинають лінію розмежування в Донецькій і Луганській областях та адміністративний кордон між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю;
відомості про зміни на маршруті;
умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);
акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);
договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень);
відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).
Також, у паспорті маршруту зазначають і назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.
Відповідно до підпунктів 2.4.1, 2.4.2 пункту 2.4 Порядку № 278, розклад руху автобусів включає: для міських та приміських маршрутів регулярних перевезень, що працюють у режимі маршрутного таксі: номер рейсу (маршруту); час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.; час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.
Для міських та приміських маршрутів регулярних перевезень, що працюють у звичайному та експресному режимі руху: номер рейсу (маршруту); час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.; час прибуття та відправлення з проміжних зупинок, год. хв.; час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.
Отже, з системного аналізу положень вище зазначених правових норм слідує, що схема маршруту і розклад руху фактично є складовими паспорту маршруту, який, відповідно до статті 39 Закону № 2344-ІІІ, є одним з основних документів, на підставі яких виконуються усі пасажирські перевезення.
Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (частина 3 статті 35 Закону № 2344-ІІІ).
Статтею 42 Закону № 2344-III визначено, що договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області, укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.
Таким чином, автомобільним перевізником, суб`єктом відповідальності за порушення вимог Закону № 2344-III, є суб`єкти господарювання, які надають послуги з перевезення пасажирів на підставі відповідного договору, укладеного із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за результатами проведення конкурсу, та одержаної ліцензії, та які, відповідно мають забезпечити водія схемою маршруту.
Суд зауважує, що водій відмовився від пояснень і акт перевірки не містить жодних зауважень відносно того, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний № НОМЕР_3 , 2012 року виготовлення, на момент проведення цієї перевірки не здійснював регулярні пасажирські перевезення.
Постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 затверджені Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
Відповідно до пункту 51 Правил нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.
Згідно з пунктом 52 Правил, до нерегулярних перевезень належать:
туристично-екскурсійні;
весільні та святкові;
одноразові перевезення до місць відпочинку;
інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.
На підставі пункту 53 Правил, у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється:
здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень;
організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду;
встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів;
самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення;
здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.
У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.
Під час здійснення нерегулярних перевезень водію забороняється проводити посадку та/або висадку пасажирів у не визначених договором місцях (пункт 54 Правил).
Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою (пункт 55 Правил).
Відповідно до пункту 56 Правил договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.
Згідно з пунктом 58 Правил, під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.
Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою «Нерегулярне перевезення» на білому фоні.
У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми (пункт 59 Правил).
Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (пункт 61 Правил).
Як було зазначено вище, до матеріалів справи долучено копію договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю 50 км та міжобласних маршрутах від 20.04.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ОСОБА_5 (замовник) (далі Договір здійснення нерегулярних перевезень).
Так, в акті від 29.04.2024 №АР035704 вказано, що перевізником здійснено висадку пасажирів у пункті, визначеному для посадки і висадки (автостанція «Холодна гора») пасажирів для маршрутів з регулярним перевезенням без документів передбачених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: відсутність розкладу руху, схема маршруту.
Втім, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення посадки чи висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.
Матеріали справи не містять пояснень пасажирів про те, що їх було висаджено саме на платформі автостанції «Холодна Гора» або моменту висадки таких пасажирів.
З наданого у відзиві фотозображення вбачається, що транспортний засіб перебуває на платформі без водія за кермом.
Поміж іншого, з цього фотозображення вбачається, що на транспортному засобі міститься напис «Нерегулярні перевезення».
Договір здійснення нерегулярних перевезень та інформаційний листа щодо здійснення нерегулярних перевезень №1155 містить інформацію про мету поїздки, зазначення початкового та кінцевого пунктів маршруту, поіменний список пасажирів тощо.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №041085 від 12.06.2024 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами 3 -5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Таким чином, питання розподілу понесених позивачем судових витрат (на професійну правничу допомогу) буде розглянуто судом після надання позивачем відповідних доказів в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на сплату судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову №041085 від 12.06.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар