Справа № 727/13641/24
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом Кочмаровського СерКПП: ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови №3264 від 23.08.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3264 від 23.08.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 23 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №3264 у справі про адміністративне правопорушення, якою його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 гривень. Вказує на те, що події, які відбулися 29.07.2024 року відносно нього є неправомірними, оскільки працівники поліції грубо порушили вищезазначений порядок проведення призову громадян на військову службу. Стверджує, що поліцейським не було повідомлено йому про порушення ним правил військового обліку, при цьому, вчинили відносно нього фізичний тиск. Позивач зазначає, що оскаржуєму постанову він отримав 23.11.2024 року, а про наявність протоколу серії ЧРТЦК №908 дізнався з постанови. Просить, поновити пропущений строк звернення до суду та скасувати постанову №3264 за справою про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 року про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Також, просить стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь сплачений судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.12.2024 року відкрито провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відзив до суду не надходив.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом встановлено, що 23 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №3264 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.07.2024 року ОСОБА_3 був доставлений співробітника Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_2 для складення адміністративного протоколу. У зв?язку із чим уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол серії ЧРТЦК №908 від 29.07.2024 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яка носить банкетний характер та відсилає до порушення вимог частини 6 статті 22 Закону у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред?явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування або поліцейського. Дослідивши та оцінивши докази у справі, дохожу висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 4.3 ст. 210-1 КУПАП, доведена повністю. Даною постановою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді 17 000,00 гривень (а.с.13).

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, відповідач на підтвердження вчинення позивачем правопорушення та відповідно законності та обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови, не подав до суду відзиву на позов.

Як встановлено судом, 23 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №3264 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 гривень.

Однак, із зазначеною постановою №3264 від 23.08.2024 року позивач ОСОБА_1 не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, оскільки із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.07.2024 року ОСОБА_3 був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_2 для складення адміністративного протоколу. У зв?язку із чим уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол серії ЧРТЦК N?908 від 29.07.2024 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яка носить банкетний характер та відсилає до порушення вимог частини 6 статті 22 Закону у період проведення мобілізації громадяни України чоловічої статі від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред?явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування або поліцейського. Даною постановою накладено на громадянина ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді 17 000,00 гривень.

Відповідно до вищезазначеної норми Закону України, у період проведення мобілізації громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування чи поліцейського.

Суд звертає увагу на те, що при цьому законодавцем встановлено обов?язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред?явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації.

При цьому, у постанові №3264 від 23.08.2024 року зазначено, що як доказами винуватості ОСОБА_1 посадовою особою уповноваженою на складення адміністративного протоколу додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК N?908 від 29.07.2024 року про скоєне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, паспорт громадянина України, рапорт інспектора ЧРУП ГУНП, Витяг з Єдиного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів про перебування на військовому обліку правопорушників.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідачем не виконано вимогу законодавця, оскільки не було здійснено обов?язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред?явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації. Більше того, відсутній будь-який документ про відсутність у позивача військово-облікового документа (окрім протоколу про адміністративне правопорушення) чи відмова позивача його пред?явити.

Судом встановлено, що при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого саме ч.3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема не було зафіксовано безпосередньо факт вчинення правопорушення. Позивач стверджує, що зазначені в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності, та стверджує, що його було доставлено Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_2 для складення адміністративного протоколу під тиском працівниками поліції.

Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо незаконності та необґрунтованості винесеної постанови.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 16 травня 2024 р. N? 560, якою затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Так, пунктом 49 зазначено порядку встановлено, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчуе особу. Пунктом 52 даного порядку визначено, під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред?явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації. Пунктом 54 даного порядку визначено, під час перевірки військово-облікового документа: поліцейські та представники органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби відрекомендовуються порядку, визначеному наказами керівників Національної поліції та Держприкордонслужби відповідно.

Таким чином, у разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. N? 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., N? 5, ст. 409), або Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов?язаному (крім резервістів та військовозобов?язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів.

Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов?язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що події, які відбулися 29 липня 2024 року щодо позивача ОСОБА_3 є неправомірними, оскільки працівники поліції порушили порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Зокрема, судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що працівниками поліції не здійснювалося фото- і відеофіксація процесу пред?явлення та перевірки документів; окрім того, працівнки поліції у відповідності до вимог порядку не відрекомендували себе та не повідомили позивачу про порушення правил військового обліку.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що працівниками поліції відповідно до даного порядку не було складено акт відмови. Окрім того, позивач стверджує, що на його вимогу працівниками поліції не було складено протокол адміністративного затримання, що передбачено ст. 261 КУпАП.

Відповідачем вказане не спростовано.

Судом також встановлено, що про наявні протоколу серії ЧРТЦК №908 ОСОБА_3 дізнався з моменту отримання оскаржувальної постанови, оскільки про його складення йомуне повідомляли та жодним належним чином даний протокол не був вручений позивачу.

Наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 №3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу II пункту 1 встановлено протокол складае уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до розділу ІІ пункту 3 визначено, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім?я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони с); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно розділу ІІ пункту 4 встановлено, під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складае протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз?яснюються права та обов?язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно розділу II пункту 5 визначено, повноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, позовна заява має подаватися у межах строків, визначених законодавством. У разі пропуску такого строку позивач зобов`язаний зазначити причини його пропуску.

Частина 1 ст. 123 КАС України передбачає, що у разі пропуску строку звернення до суду, особа повинна подати відповідне клопотання про його поновлення з обґрунтуванням причин.

Як встановлено судом, позивачеві не було повідомлено про час та дату, на які було призначено розгляд зазначеної справи, у зв`язку з чим останній не був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, у подальшому, 23.11.2024 року на адресу позивача засобами поштового зв`язку надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення постанови №3264 від 23 серпня 2024 про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП, що підтверджується трекінгом відправлення №543.

Відтак, суд приходить до висновку, що передбачений ч.2 ст.286 КАС України строк на оскарження постанови позивачм ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, та підлягає поновленню.

Статтями 245-246 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі № 760/2846/17.

Згідно п. 53 рішення ЄСПЛ по справі Справа «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто доводи сторін мають бути достатньо вагомими, чіткими і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний гія Олексійовича, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОсуд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП,

ст.ст. 9,72-77,132, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови №3264 від 23 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3264 від 23.08.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову №3264 від 23 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань 605,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.01.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.