Справа № 420/27533/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Кузьменка від 23.08.2024 у виконавчому провадженні № 75392845 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області штрафу у розмірі 5100 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 у червні 2024 року в межах покладених зобов`язань.

Про зазначенні обставини відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було повідомлено листами від 26.06.2024 року та від 05.08.2024 року.

Проте відповідачем прийнята оскаржувана постанова від 23.08.2024 року №75392845 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. У вказаній постанові про накладення штрафу головний державний виконавець вказує про те, що після перерахунку розмір пенсії стягувача без обмежень максимального розміру складає 25393,25 грн., натомість йому нараховується та виплачується пенсія з обмеженням у сумі 23 893,25 грн.

11.09.2024 року від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №75392845 та відзив на адміністративний позов. Як вбачається з відзиву відповідача, відповідач позов не визнає, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24 позивачем не виконано в повному обсязі.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 05.08.2024 встановлено, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено.

Разом з тим, згідно доданого до листа розрахунку пенсії у графі нараховано, основний розмір пенсії зазначено - 25 393,25 грн. Проте, в графі підсумок пенсії (з надбавками) з урахуванням максимального розміру пенсії після перерахунку станом на 01.02.2024 до виплати зазначено - 23 893,25 грн.

Також відповідачем зазначено, що виплата перерахованої пенсії розпочата з 01.07.2024. Відповідно до позовної заяви сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01.02.2024 по 30.06.2024 становить 4 963,24 грн., на даний час заборгованість ОСОБА_1 не виплачена.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторону відповідача ОСОБА_1 надала до суду письмові пояснення, згідно яких вона вважає позовну заявою безпідставною та такою що не підтверджується матеріалами справи та не відповідає вимогам діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 04.09.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду залучено до розгляду справи третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.09.2024 року зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14) протягом п`яти робочих днів з дня отримання цієї ухвали суду належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №75392845.

Також вищенаведеною ухвалою суду зупинено провадження у справі.

15.01.2025 року провадження у справі поновлено.

Дослідивши адміністративний позов, документи надані на виконання ухвали відповідачем та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити з 01.02.2024 року ОСОБА_2 пенсію без обмеження максимальним розміром, а також нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, передбачену Постановою КМУ №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вищенаведене рішення набрало законної сили 24.05.2024 року.

В рамках примусового виконання вищевказаного рішення до Головного управління Фонду від 26.06.2024 року за вх. № 707/14 надійшла постанова старшого державного виконавця Ігоря Кузьменко про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2024 ВП № 75392845.

Головним управлінням Фонду, листом від 26.06.2024 № 2100-0207-5/28407 з метою закінчення виконавчого провадження ВП № 75392845, повідомлено про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 420/2464/24 в межах наданих повноважень.

В подальшому в рамках примусового виконання вищевказаного рішення до Головного управління Фонду за вх. № 920/14 від 01.08.2024 надійшла вимога старшого державного виконавця Тетерук В.В. від 01.08.2024 № 7539 (виконавче провадження від 26.06.2024 № 75392845).

Головним управлінням Фонду, листом від 05.08.2024 № 2100-0207-5/34052 з метою закінчення виконавчого провадження ВП № 75392845, повідомлено про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі № 420/2164/24 в межах наданих повноважень.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/2164/24 від 23.04.2024, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити з 01.02.2024 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, а також нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, передбачену Постановою КМУ №?713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум, у червні 2024 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань.

Розмір пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги інших доплат, встановлених законодавством) згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 у справі №420/2164/24 визначено станом на 01.02.2024 у розмірі 23893,25 грн Виплату пенсії в перерахованому розмірі розпочато з 01.07.2024.

Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01.02.2024 по 30.06.2024 становить 4963,24 грн.

Вказаний борг занесений до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата боргу можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок виділення коштів з державного бюджету на виплату заборгованості по конкретним судовим рішенням (визначеним Пенсійним фондом України, з урахуванням черговості набрання чинності рішень суду по всій Україні).

В подальшому до Головного управління Фонду листом від 27.08.2024 за вх. № 1024/14 надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Кузьменка від 23.08.2024 № 75392845 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

У вказаній постанові про накладення штрафу головний державний виконавець вказує після перерахунку розмір пенсії стягувача без обмежень максимального розміру складає 25393,25 грн, натомість йому нараховується та виплачується пенсія з обмеженням у сумі 23893,25 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст.27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз визначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

В свою чергу Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 23.04.2020 року у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10. 2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 року у справі №360/4705/20 зазначив, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області не виконано рішення суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24.

Так на думку представника відповідача після перерахунку на виконання вищенаведеного рішення суду розмір пенсії стягувача без обмежень максимального розміру складає 25393,25 грн, натомість йому нараховується та виплачується пенсія з обмеженням у сумі 23893,25 грн. з цього приводу суд вказує на таке.

Як вбачається з встановлених обставин рішенням суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24, перерахунком пенсії ОСОБА_2 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області з 01.02.2024 року нараховано підсумок пенсії 26458, 31 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії призначено до виплати 20930,00 грн. Доплата, передбачена Постановою КМУ №713 відсутня.

Також у вищеозначеному рішенні встановлено лист відповідь на звернення позивача де вказано:

«Листом від 11.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило, що відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального Пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Виплату пенсії в перерахованому розмірі буде розпочато з лютого 2024 року. Розмір пенсії з 01.02.2024 складає 26458,31 грн, з урахуванням максимального розміру відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI розмір пенсії до виплати склав 20 930,00 грн.».

Тобто предметом справи №420/2164/24 було зокрема обмеження розміру пенсії позивача з 01.02.2024 року десятьма прожитковими мінімумами що призвело до її виплати у розмірі саме 20 930,00 грн. А також відсутність доплати 2000,00 грн. згідно Постанови КМУ №713 у перерахунку позивача з 01.02.2024 року.

В матеріалах справи, що розглядається наявні відомості щодо перерахунку здійсненого вже на виконання рішення суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24.

Аналізуючи такий перерахунок (здійснений вже на виконання рішення суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24) суд вказує на наявність таких складових пенсії з 01.02.2024 року, а саме:

- враховано доплату 2000,00 грн. згідно Постанови КМУ №713;

- виплачено пенсію без обмеження розміру, а саме сумою 20930,00 грн. (яка в свою чергу встановлена як сума обмеження десятьма прожитковими мінімумами у рішення суду від 23.04.2024 року по справі №420/2164/24 та відповідно була предметом розгляду).

Отже вищенаведені обставини спростовують твердження виконавця у оскаржуваній постанові від 23.08.2024 року ВП №75392845, щодо того, що рішення є не виконаним, оскільки після перерахунку розмір пенсії стягувача без обмежень максимального розміру складає 25393,25 грн, натомість йому нараховується та виплачується пенсія з обмеженням у сумі 23893,25 грн., адже в даному випадку виконавцем надається оцінка діям які не були предметом по справі №420/2164/24, оскільки такий перерахунок (в т.ч. з іншими складовими) не досліджувався судом у рішенні суду від 23.04.2024 року по справі №429/2164/24.

Також позивачем зазначено, що сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01.02.2024 по 30.06.2024 становить 4963,24 грн. Та вказаний борг занесений до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Виплата боргу можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок виділення коштів з державного бюджету на виплату заборгованості по конкретним судовим рішенням (визначеним Пенсійним фондом України, з урахуванням черговості набрання чинності рішень суду по всій Україні).

Між тим, як на підставу щодо невиконання в повному обсязі судового рішення у вищезазначеній справі, позивач вказує на відсутність фінансування, необхідного на виплату коштів за судовими рішеннями.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Частинами 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.4 ч.2 ст.48 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі наведеного, слід зазначити, що обставини, на які посилається ГУ ПФУ в Херсонській області, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі перерахованої пенсії не зумовлена недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.08.2024 року у виконавчому провадженні ВП №74392845 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. є необґрунтованою, протиправною та підлягає скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжну інструкцію №1866 від 30.08.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2422,40 грн. (а.с.43).

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору у розмірі 2422,40 грн. сплаченого позивачем з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 241-246, 255, 257, 258, 262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігоря Кузьменка від 23.08.2024 у виконавчому провадженні № 75392845 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області штрафу у розмірі 5100 гривень.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, );

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Херсонській області в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (73011, м. Херсон, вул. Комкова, 87, корп.2, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Іванов Е.А.