Справа № 274/8953/24
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 274/8953/24
Рішення

Іменем України

20.01.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судових засідань - Рудич М.О., розглянувши в письмовому провадженні в м. Бердичеві Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, згідно якого просить суд скасувати постанову серії ЕНА №3467507 від 13.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн та закрити провадження у справі.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що постановою поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Словіцького Р.Р. серії ЕНА №3467507 від 13.11.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за порушення вимог ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, за те, що він 12.11.2024 о 00 годин 02 хв рухався по вулиці Велика Бердичівська у напрямку вулиці Жуйка у місті Житомирі на автомобілі Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 порушуючи комендантську годину та поблизу будівлі за адресою вул. Велика Бердичівська, №95 був зупинений екіпажем поліції. Після перевірки документів, поліцейський Словіцький Р.Р. вирішив, що у нього відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення правопорушення, а висновки поліцейського не підтверджується жодними належними і допустимими доказами.

Вказує, що у нього був відсутній обов`язок надавати працівнику поліції поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки, визначеного п.2.1 ПДР України переліку документів, обов`язково має передувати порушення водієм ПДР України, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2024 року даний позов було прийнято до розгляду та у справі призначено судове засідання (а.с.21 - 22).

26.11.2024 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану під час дії комендантської години, тому у поліцейського були достатні підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач та перевірки документів. Таким чином, посилання позивача на те, що зупинка ТЗ була безпідставною є необґрунтованою та недоведеною. При цьому у позивача під час руху був недостатньо освітлений державний номерний знак, що є порушенням ПДР України та було додатковою підставою для його зупинки ( а.с. 30 - 37).

18.12.2024 року позивачем подано відповідь на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явився, 19.12.2024 спрямував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно відзиву на позов просить суд провести розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги не визнає ( а.с. 36- зворот).

Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови поліцейського Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Словіцького Р.Р. серії ЕНА №3467507 від 13.11.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.126 ККпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. За змістом постанови, ОСОБА_1 12.11.2024 о 00 годин 02 хв рухався по вулиці Велика Бердичівська у напрямку вулиці Жуйка у місті Житомирі на автомобілі Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 порушуючи комендантську годину, яка запроваджена на території Житомирської області в період з 00 год 00 хв по 05 год 00 хв, на підставі чого, даний транспортний засіб було зупинено для перевірки документів поблизу будівлі за адресою вул. Велика Бердичівська, №95. Під час перевірки документів, у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.1 "Ґ" ПДР України (а.с.12-14).

12.11.2024 під час розгляду справи поліцейським Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Словіцьким Р.Р., Ревегою О.І. було подано клопотання про перенесення розгляду справи, а під час продовження розгляду справи 13.11.2024, надано письмові пояснення по суті справи. В поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський в якості причини зупинки його автомобіля, послався на положення п.6 ст.35 Закону України "про Національну поліцію". Дана норма надає право поліції зупиняти транспортний засіб у випадках, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. Однак поліцейським не було надано рішення уповноваженого органу державної влади, що саме у місті Житомирі у зазначений час було прийнято рішення про обмеження або заборону руху.На вимогу поліцейського, позивач надав посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів ним надано не було, в зв`язку із тим, що поліцейський має право вимагати страховий поліс лише у двох випадках: при оформленні матеріалів ДТП та при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, чого не було в даному випадку (а.с.16-19).

Дані обставини справи підтверджуються відеозаписом з портативних камер поліцейського, який долучено до відзиву.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і про порушення правил дорожнього руху, передбачені статтями 121, 126 КУпАП.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.2.1. ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових і речових доказів, висновків експертів, показань свідків.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесеної ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідач стверджує, що зупинки ТЗ позивача мала місце в умовах воєнного стану під час комендантської години, тому тому у поліцейських були достатні підстави для зупинки ТЗ та перевірки документів. Крім цього, у позивача під час руху був недостатньо освітлений державний номерний знак, що є порушенням ПДР України та було додатковою підставою для його зупинки. Проте, матеріалами справи не підтверджено, що у позивача під час руху був недостатньо освітлений номерний знак. На відеозаписі з портативної камери поліцейського, що номерний знак підсвідчувався, окрім цього в постанові відсутнє посилання на порушення позивачем ПДР, які передбачають відповідальність за рух ТЗ з неосвітленим державним номером, таким чином, висновок інспектора про неосвітлення номерного знаку є нічим іншим як суб`єктивною думкою останнього, а тому у працівників поліції були відсутні підстави вимагати для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Поліцейський діяв всупереч вимогам ст.32 Закону "Про Національну поліцію", оскільки відсутній факт порушення ПДР, а особа, яка керує транспортним засобом, в свою чергу, не зобов`язана виконувати дану вимогу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 689/11314/17 та від 22.10.2019 року у справі № 161/7068/16-а.

Порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачений Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І, пунктів 2, 8, 9 розділу ІІІ, пунктів 1, 2, 5 розділу ІV цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зокрема постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, а також доказів, які б підтверджували порушення відповідачем ПДР України та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача направив до суду DVD R диск з відеозаписом.

Оглядом поданого диску з відеозаписом судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з порушенням правил дорожнього руху, як наслідок, суд не може перевірити правомірність зупинки поліцейськими транспортного засобу та правомірність вимагати у водія пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень; у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, а також судом встановлено порушення поліцейськими порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, встановленого Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/2785, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.2, 77, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297, 325 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕНА №3467507 від 13.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Житомирській області (, індекс 10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар 5/37) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.01.2025 року.

Суддя : Т.М. Вдовиченко