Справа № 240/17693/24
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Справа№240/17693/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (10004, м. Житомир, пр. Миру, 22, корпус ЖВІ, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів,-

УСТАНОВИВ:

16.09.2024 Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова грошові кошти за витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 270 642,32 грн, які перерахувати на р/р UА0000304, МФО 820172, код 08183359 в ГУДКУ у м. Київ.

Житомирським окружним адміністративним судом було здійснено запит до адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області, на виконання вимог частини 3 статті 171 КАС України. Згідно із відповіді на запит №1888/3402 від 07.10.2024, Житомирським окружним адміністративним судом встановлено, що місцем проживання (місцем реєстрації) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) значиться АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що місцезнаходження позивача та місцем проживання (місцем реєстрації) відповідача є м.Сіверськ, Донецької області у зв`язку із чим, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а тому суд згідно з положеннями викладеними у КАС України дійшов висновку щодо необхідності передачі даної адміністративної справи до Донецького окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 передано адміністративну справу №240/17693/24 за позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем у встановленому законом порядку не було відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у загальному розмірі 270 642,32 грн., а тому вказані кошти підлягають примусовому стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Донецькому окружного адміністративного суду від 18.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, правом подати відзив на позовну заяву, не скористався.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Враховуючи, що суддя перебувала у відпустці, справа розглядається негайно після виходу з відпустки за графіком.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд установив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2022 між Міністерством оборони України та відповідачем в особі начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, відповідно до якого відповідач, зокрема, зобов`язався протягом строку Контракту мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера..

Відповідно до наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 26.08.2022 №313 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військового інституту та на всі види забезпечення з 26.08.2022.

Відповідно до витягу із наказу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 17.08.2024 №18-К солдата ОСОБА_1 за невиконання освітньої програми розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, відраховано з числа курсантів вищого військового навчального закладу, увільнено від займаної посади та призначено на посаду навідником взводу охорони цього ж військового інституту.

17.08.2024 начальником військового інституту була проведена бесіда з відповідачем, на якій були дані роз`яснення, в тому числі доведено про обов`язок відшкодувати військовому інституту витрати, пов`язані з утриманням Відповідача у вищому навчальному закладі.

Відповідно до витягу із наказу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 17.08.2024 №245 солдата ОСОБА_1 з 17.08.2024 виключено з усіх видів забезпечення навчальному загоні №2 та зараховано на всі види забезпечення до роти охорони.

Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова розраховано фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, загальна сума яких склала 270642,32 грн.

Оскільки відповідачем не виконано передбачений законом обов`язок щодо сплати грошових коштів в сумі 270642,32 грн. за утримання у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII).

Частиною 1 статті 2 цього ж Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Частиною 1 статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань (ч. 3 ст. 25 Закону № 2232-XII).

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону (ч. 5 ст. 25 Закону № 2232-XII).

При цьому, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку (ч. 10 ст. 25 Закон № 2232-XII).)

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що дострокове розірвання контракту курсанта з Міністерством оборони України тягне за собою обов`язок відшкодування Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрат пов`язаних з утриманням таких курсантів у вищому навчальному закладі.

Як свідчать матеріали справи, підставою для розірвання контракту ОСОБА_1 з Міністерством оборони України слугувало невиконання освітньої програми. Це зумовило настання обов`язку відшкодування ним витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому навчальному військовому закладі.

Щодо порядку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, слід вказати таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів е, є, ж, и, і частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються, зокрема, Міністерству оборони України.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3 Порядку №964).

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку №964).

Згідно пункту 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

На виконання пункту 3 вказаного Порядку спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку). Згаданим Порядком врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання, що у свою чергу вбачається з укладеного відповідачем контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

При цьому, утримання відповідача у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова здійснювалось шляхом грошового, продовольчого та медичного забезпечення.

Таким чином, враховуючи викладені норми відповідач зобов`язаний компенсувати витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному навчальному закладі вищої освіти.

Судом встановлено, що 17.08.2023 проведена бесіда начальником факультету Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова під час яких відповідачу надано роз`яснення порядку відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Проте, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач станом на 13.09.2024 зазначену вище суму коштів не відшкодував, про що свідчить довідка Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 14.09.2024 №519/1313.

Суд вважає за необхідне наголосити, що основним джерелом фінансування навчання є Державний бюджет України, а тому непогашена заборгованість відповідачем по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, яка виникла через небажання останнього продовжувати навчання у такому закладі, призводить до порушення ефективності витрачання бюджетних коштів.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20 дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації. Окрім того, суд касаційної інстанції у наведеній справі дійшов висновків, що на спірні правовідносини не поширюється дія положень п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України.

Проте, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зазначену вище суму коштів не відшкодував, що підтверджується матеріалами справи.

Доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 270642,32 грн станом на час розгляду даної справи суду не надано.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, а тому такі підлягають до стягнення в судовому порядку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, яка у добровільному порядку сплачена не була, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Зважаючи на вищевикладені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (10004, м. Житомир, пр. Миру, 22, корпус ЖВІ, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (10004, м. Житомир, пр. Миру, 22, корпус ЖВІ, ) грошові кошти за витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 270 642,32 грн, які перерахувати на р/р UА0000304, МФО 820172, код 08183359 в ГУДКУ у м. Київ.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 січня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова