Справа № 140/13132/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/13132/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 21.10.2024 №97 щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 09.10.2024.

Позов обґрунтований тим, що 14.10.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Однак рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 21.10.2024 №97 їй відмовлено у призначенні пенсії, з тих підстав, що документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 01.01.1993 становить 2 роки 9 місяців 17 днів, що не дає права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

Із таким рішенням позивач не погоджується й зазначила, що наявне у неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-ХІІ. Також відповідно до довідки Любешівської селищної ради від 14.03.2024 №258 вона була зареєстрована та проживала в період з 26.04.1986 по 10.09.1988 та з 02.07.1989 по 12.12.1989 (що становить 2 роки 9 місяців 27 днів) в селі Шлапань Волинської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. В той же час позивач зазначила, що у період з вересня 1988 року по червень 1989 року вона навчалася у місті Луцьку, однак фактично більшу частину свого навчання вона була вдома у батьків, в тому числі під час канікул. Після навчання вона знову зареєструвалася та проживала у селі Шлапань, а у грудні 1989 року влаштувалась на роботу в місті Луцьку, однак і надалі через невелику відстань майже кожні вихідні приїжджала до батьків. Крім того, 29.08.1992 вона зареєструвала шлюб у Дольській сільраді Любешівського району Волинської області у зв`язку з чим за кілька тижнів до нього та після вона брала відпустку на роботі та проживала у своїх батьків в селі Шлапань. З врахуванням наведеного зазначала, що сукупний термін її проживання в зоні добровільного гарантованого відселення становить більше трьох років, тому вона має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII на 6 років (максимальний).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю, посилаючись на правомірність свого рішення від 21.10.2024 №97 про відмову позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років (2 роки 09 місяців 17 днів) (а.с. 23-25).

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог теж не заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю, посилаючись на ті ж підстави, що і відповідач-1 у відзиві (а.с.32-34).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

14.10.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням (а.с. 37).

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Тернопільській області, яким і прийнято рішенням від 21.10.2024 №97 про відмову у призначенні пенсії. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 01 місяць 21 день; за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1988 по 28.06.1989, оскільки в дипломі НОМЕР_1 від 28.06.1989 зазначене прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 28.09.1992; період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2001, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; до зони гарантованого добровільного відселення неможливо зарахувати період навчання з 01.09.1988 по 28.06.1989 в Луцькому середньому професійно-технічному училищі №9, так як м. Луцьк не належить до зони гарантованого добровільного відселення. Оскільки не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років (2 роки 09 місяців 17 днів), то право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутнє (а.с. 15).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом. Незарахування ГУ ПФУ в Тернопільській області до страхового стажу періодів навчання та роботи з 01.09.1988 по 28.06.1989 та з 01.07.2000 по 31.12.2001 не оскаржується у межах цієї справи.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993. Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом № 796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.01.2024 за №1/41346), які набрали чинності 15.02.2024, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Пунктом 2.22 розділу II Порядку №22-1 установлено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 13.10.1993 (а.с.7), ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23).

Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 21.10.2024 №97 вказано непідтвердження факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років (лише 2 роки 09 місяців 17 днів) (а.с.15).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №106).

З долученої до заяви про призначення пенсії довідки Любешівської селищної ради від 14.03.2024 №258 слідує, що позивач була зареєстрована та проживала з 01.01.1986 по 10.09.1988 та з 02.07.1989 по 12.12.1989 в селі Шлапань Любешівського району Волинської області (а.с.13, 45 зворот).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Шлапань Любешівського району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

З відомостей диплому серії НОМЕР_1 від 28.06.1989 слідує, що ОСОБА_4 у період з 01.09.1988 по 28.06.1989 навчалася у Луцькому середньому професійно-технічному училищі №9 (а.с.9).

Також із записів №№3-4 трудової книжки серії НОМЕР_4 судом встановлено, що позивач у період з 12.12.1989 по 04.03.2002 працювала в Луцькому автомобільному заводі (а.с. 10-12).

Позивач не заперечує той факт, що вище зазначені навчальний заклад та підприємство, в яких позивач навчалася та працювала у ці періоди, розташовані у місті Луцьку Волинської області, та вказаний населений пункт не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення; відстань з села Шлапань Любешівського (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області до міста Луцька є значною (позивач у позовній заяві стверджує 140 км).

Варто зазначити, що постійне місце навчання та робота позивача нерозривно пов`язані з її постійним місцем проживанням, відтак факт навчання та роботи у місті Луцьку виключає можливість її постійного проживання в селі Шлапань у ці періоди по 01.01.1993.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання/роботи нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.

Посилання позивача на те, що у періоди навчання (в тому числі під час канікул) та роботи у місті Луцьку кожні вихідні вона проводила у батьків в селі Шлапань, також 29.08.1992 вона зареєструвала шлюб у Дольській сільраді Любешівського району Волинської області (село Шлапань відносилось до Дольської сільської ради) у зв`язку з чим за кілька тижнів до нього та після вона брала відпустку на роботі та проживала у своїх батьків, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивач ні до заяви від 14.10.2024 про призначення пенсії, ні до матеріалів справи не надала, за винятком свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Отже, наданими документами підтверджено фактичний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.04.1986 по 31.08.1988 (з 01.09.1988 позивач почалася навчатися у Луцькому середньому професійно-технічному училищі №9) та з 02.07.1989 по 12.12.1989 (вказано у довідці Любешівської селищної ради від 14.03.2024 №258), що становить 2 роки 9 місяців 17 днів.

Суд також зауважує, що навіть довідкою органу місцевого самоврядування від 14.03.2024 №258 не підтверджено проживання позивача постійно протягом трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Відтак висновок ГУ ПФУ в Тернопільській області у рішенні від 21.10.2024 №97 про непідтвердження факту проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII відповідає обставинам справи.

Верховний Суд у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01.01.993 позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При вирішенні даного спору суд також вважає за необхідне зазначити, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії на умовах статті 55 Закону №796-XII є досягнення особою відповідного віку.

Тобто, позивачу, яка із заявою про призначення пенсії звернулася у віці 54 роки, пенсія може бути призначена у разі наявності підстав для зниження віку на 6 років.

Суд повторює, що для зниження пенсійного віку на 6 років позивачу необхідно підтвердити факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 01.01.1993 не менше трьох років. Тоді зниження пенсійного віку на 3 роки (початкова величина) є можливим у зв`язку із проживанням у зоні гарантованого добровільного відселення у випадку ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 31.07.1986, а ще на 3 роки за період постійного проживання (роботи) протягом шести років (кожних 2 роки зараховуються за рік зниження віку).

Проте, наданими позивачем доказами не підтверджено її постійне проживання (роботу) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом необхідного часу для зниження пенсійного віку на 6 років.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 14.10.2024, тому оскаржуване у цій справі рішення від 21.10.2024 №97 про відмову у призначенні пенсії є правомірним, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги про зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 09.10.2024 належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, 3, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ).

Суддя О. О. Андрусенко