Справа № 140/9541/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/9541/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 , відповідач) щодо:

визнання протиправними та скасування пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у вересні 2023 року» з додатком №3 в частині позбавлення старшого сержанта премії за вересень 2023 року;

визнання протиправними та скасування пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 № 1547 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року» з додатком №5 в частині невиплати старшому сержанту додаткової винагороди за вересень 2023 року;

зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну премію за вересень 2023 року та додаткову винагороду, передбачену пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

30.07.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 головного сержанта роти радіоелектронної боротьби, звільненого наказом НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 30.07.2024 №329-РС з військової служби у запас згідно підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Позивач зазначає, що із доданої до листа-відповіді №631/фс від 13.08.2024 на адвокатський запит від 02.08.2024 №01/08-1 картки особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік, дізнався, що відповідач не нарахував та не виплатив додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн та премію за вересень 2023 року у жовтні 2023 року.

У телефонному режимі представник фінансової служби Відповідача повідомив, що підставою для позбавлення даних виплат вказано перебування позивача 28.09.2023 в нетверезому стані під час виконання службових обов`язків.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки з 25.02.2022 по 07.06.2022 та з 18.06.2022 по 30.04.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою №7530/А від 22.04.2024, відомостями з карток особового рахунку військовослужбовця за 2022-2024 роки про виплату додаткової винагороди до 100 000,00 грн з березня 2022 року по травень 2024 року (за виключенням вересня 2023 року).

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що 20.12.2023 постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/7731/23, яка набрала законної сили 01.01.2024, за результатами розгляду протоколу ДНХ-2/9966 від 28.09.2023 про вчинення позивачем військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що має право на щомісячну премію в розмірі 15 843,60 грн за вересень 2023 року та на додаткову винагороду у розмірі 89 999,99 грн за період з 01.09.2023 по 27.09.2023 пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, передбачену п. 1-1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано позивачу десять днів для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви (а.с.58-59).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову та продовження розгляду справи прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та продовжено розгляд справи (а.с.65-66).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву після зміни предмета позову представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити (а.с.72-84).

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача вказав що позивач проходив військову службу у Збройних силах України за контрактом з 03.03.2021 і був на посаді головного сержанта роти, тому зобов`язаний був знати як (і на яких підставах) нараховується грошове забезпечення військовослужбовцям, в тому числі щомісячна премія та додаткова винагорода у розмірі збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до постанови КМУ №168.

Крім того, зазначає, що Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було закрито провадження у справі №644/7731/23 у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (копія постанови додається позивачем до позовної заяви), оскільки співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 не в повному обсязі було доведено вину старшого сержанта ОСОБА_1 , а саме: не надано підтверджуючих документів щодо виконання ним службових обов`язків в момент оформлення протоколу.

Але сам факт перебування старшого сержанта ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не оспорювався і сумнівам не піддавався.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 №4419А «Про порушення військової дисципліни та покарання винних» 27.09.2023 старший сержант ОСОБА_1 перебував у м.Харків, де проводив звірку облікових документів підрозділу з обліковими документами автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 . Закінчивши звірку, повертаючись в розташування свого підрозділу, разом з молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , їх автомобіль було зупинено співробітниками Національної поліції, у яких виникла підозра, що військовослужбовці перебувають в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та старшого сержанта ОСОБА_1 співробітниками Національної поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було проведено їх огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За результатами огляду старшого сержанта ОСОБА_1 підтверджено стан «Алкогольне сп`яніння».

Враховуючи, що під час воєнного стану усі військовослужбовці виконують обов`язки служби без обмеження загальної тривалості службового часу (фактично цілодобово), факт алкогольного сп`яніння не оспорювався, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 №4419А «Про порушення військової дисципліни та покарання винних» не оспорювався, тому представник відповідача вважає, що старшого сержанта ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та правомірно позбавлено премії та додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., відповідно до постанови КМУ №168 за вересень 2023 року.

Відповідно до пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у вересні 2023 року», встановити зменшений розмір щомісячної премії за підсумками роботи за вересень 2023 року відповідно до накладених на військовослужбовців дисциплінарних стягнень - «догана», «сувора догана», двох, трьох або чотирьох дисциплінарних стягнень, згідно додатку 2 до цього наказу.

Старшого сержанта ОСОБА_1 за вживання алкогольних напоїв було внесено до списків у додаток №3 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 року №1546 (копія наказу від 02.10.2023 №1546 з додатком №3 міститься в матеріалах справи).

Враховуючи вищевказані факти, вважає, що старшого сержанта ОСОБА_1 вірно внесено до списків у додатку №3 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546. А відтак, вимога позивача щодо скасування пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1547 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року», не виплачувати додаткову винагороду за вересень 2023 року відповідним військовослужбовцям на підставі причин, які зазначені в додатку №5 до цього наказу.

Старшого сержанта ОСОБА_1 за вчинення 28.09.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, протокол №ДНХ-29966 від 28.09.2023 - вживання алкогольних надоїв, було внесено до списків у додаток №5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 року №1547 на позбавлення виплати додаткової винагороди за вересень 2023 року (копія наказу від 02.10,2023 року №1547 з додатком №5 додається в додатках - додаток №3).

Тобто, відповідальність військовослужбовця настає саме за вживання алкогольних напоїв під час виконання обов`язків військової служби, а не за накладення на нього адміністративного стягнення судом.

Зважаючи на те, що військовослужбовець під час воєнного стану, перебуваючи у відрядженні в районі виконання бойових завдань, не може не виконувати обов`язків військової служби, інакше він вважається таким, який самовільно залишив частину.

Тобто на думку відповідача, усі вищенаведені накази вказують на те, що командування військової частини НОМЕР_1 , позбавляючи позивача права на виплату додаткової винагороди, згідно Постанови №168, діяло в межах законодавства України, тобто з боку командування не було вчинено протиправної бездіяльності або будь-яких протиправних чи незаконних дій.

Враховуючи викладені обставини просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у військовій службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №219 від 30.07.2024 головного сержанта за контрактом ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення (а.с.12 зворот).

26.08.2024 представник позивача звернувся до командування В/ч НОМЕР_1 з адвокатським запитом про надання інформації, оскільки з наданих відповідачем карток особового рахунку йому стало відомо про ненарахування та невиплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. та премії за вересень 2023 року (а.с.7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби» встановлено зменшений розмір щомісячної премії за підсумками роботи за вересень 2023 року, у зв`язку із накладеним на військовослужбовця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, що викладено у додатку 2 до наказу (а.с.36-41).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1547 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року» визначено невиплату додаткової винагороди за вересень 2023 року відповідним військовослужбовцям, зокрема позивачу, на підставі причин, зазначеним у додатку №5 до наказу, а саме у зв`язку з вживаннням алкоголю (а.с.42-50).

З наказу командира В/ч НОМЕР_1 №4419А від 06.10.2023 «Про порушення військової дисципліни та покарання винних» слідує, що на командира відділення взводу радіоелектронної боротьби В/ч НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, порушення вимог статей 11, 13, 16, 126, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, неутримання від негідних вчинків та шкідливих для здоров`я звичок, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено на позивача стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у виді суворої догани (а.с.33-35).

З картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2023 рік слідує, що у вересні 2023 року додаткова винагорода та премія позивачу виплачені не були (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII).

Згідно з пункту 1, 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

На підставі статті 1 Закону України від 24.03.1999 №551 «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі по тексту - Статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно статті 2 Статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 3 Статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, тощо.

Відповідно до статті 4 Статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі по тексту - Порядок).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі по тексту - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно положень Розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Воно проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; тощо.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статут на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Міністерством оборони 30.04.2017 прийнято наказ №233 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України», згідно з п.1 якого наказано Командувачам видів Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, керівникам інших органів військового управління, командувачу Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та командувачам оперативних командувань, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику Тилу Збройних Сил України, начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам військових частин, зокрема, приймати рішення щодо накладення дисциплінарних стягнень за неналежне виконання службових обов`язків та позбавлення премії повністю за вживання алкогольних напоїв на території військових частин як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу (роботу) в нетверезому стані, порушення громадського порядку в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення слугувало порушення службової дисципліни, що виразилось у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані. Позивач у позовній заяві жодним чином не спростовує порушення ним дисциплінарного статуту.

Разом з тим, спірним питання у даній справі є ненарахування та невиплата ОСОБА_1 щомісячної премії за вересень 2023 року та додаткову винагороду, передбачену пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно.

Суд зазначає, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 1 розділу XVI вказаного Порядку №260 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Згідно з абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках - за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Враховуючи те, що преміювання військовослужбовців є правом командира (начальника) військової частини, суд дійшов висновку, що з огляду на накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за порушення військової дисципліни, позбавлення позивача премії за вересень 2023 року є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам Порядку №260, а тому пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 №1546 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби у вересні 2023 року» з додатком №3 в частині позбавлення старшого сержанта премії за вересень 2023 року скасування не підлягає.

Щодо виплати додаткової винагороди за період з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 13 Статуту військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Статтею 241 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №5 51-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (Дисциплінарний статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За змістом частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на час ухвалення рішення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції на час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 року № 248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. не включаються ті військовослужбовці, які (зокрема) перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно п. 15 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Як уже було встановлено судом раніше, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про порушення військової дисципліни та покарання винних) №4419А від 06.10.2023 на командира відділення взводу радіоелектронної боротьби В/ч НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, порушення вимог статей 11, 13, 16, 126, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, неутримання від негідних вчинків та шкідливих для здоров`я звичок, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено на позивача стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у виді суворої догани (а.с.33-35)

Враховуючи зазначене вище, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 наказом №4419А від 06.10.2023 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, тому суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2023 № 1547 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2023 року» з додатком №5 в частині невиплати старшому сержанту додаткової винагороди за вересень 2023 року, яким ОСОБА_1 позбавлено додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на час дії воєнного стану за період з 01.09.2023 по 27.09.2023 включно в повному обсязі у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв.

Таким чином суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірних дій підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя А.Я. Ксензюк