Справа № 420/28708/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 січня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А. розглянувши в письмовому провадженні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 09.09.2024 року по справі №420/27649/24 позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії роз`єднано, виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, в частині, в якій позивач просить суд:

- визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу в період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020 року);

- зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Представником відповідача до суду подано заяву про залишення позову без розгляду, яке обґрунтовано тим, що у позовній заяві позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI. Проте, на переконання представника відповідача, позовні вимоги не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій, відтак судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено про помилковість доводів представника відповідача та наполягає на тому, що спір у цій справі стосується соціальних прав позивача, як учасника бойових дій.

Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Між тим, необґрунтованим є покликання представника відповідача на справу №240/19352/20, оскільки по-перше предметом спору було оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.06.2020 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що не стосується предмету розгляду в даній адміністративній справі. По-друге, рішення суду не оскаржувалось в касаційному порядку.

Разом з тим, судом враховано постанову від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

З цих підстав, суд зазначає, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій.

Разом з тим, у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Також у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 420/13606/21 Верховний Суд, розглядаючи, серед інших, позовну вимогу з приводу індексації грошового забезпечення в аспекті звільнення від сплати судового збору дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Відповідно до частин другої третьої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, виходячи із наведених положень норм права, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову у справі про визнання протиправними дії щодо неправильного нарахування грошового забезпечення, оскільки така пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ.

Між тим, зазначення позивачем в адміністративному позові іншу підставу для звільнення від сплати судового збору п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» не є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову з підстав не сплати судового збору, оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, як вже зазначено пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VІ.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 240 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя Е.А. Іванов