Справа № 459/3354/24
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3354/24
Провадження № 2-а/459/60/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Козак І. Я.

представника відповідача Бойко З. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №13/12/24/1 від 13.12.2024, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позову вказав, що постановою №13/12/24/1 від 13.12.2024 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень. Підставою винесення даної постанови слугувало те, що 04.10.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів сформовано повістку №270597 на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних на 14.10.2024 11:00 год., яка надсилалась поштовим зв`язком. Згідно відмітки поштового відправлення від 09.10.2024 було зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Зазначає, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 взятий на облік 18.03.2022. У втсановлені законом строки уточнив свої дані через «Резерв+». Крім того, 22.07.2024 йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 22.01.2025, оскільки працює у ДП «Львіввугілля». Відтак, вважає, що у відповідача не було підстав для його виклику 13.10.2024.

Звертає увагу, що за адресою, на яку було надіслано повістку він ніколи не проживав, його постійне місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , тому не міг таку отримати.

Вказує, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ним правил військового обліку. Тому, просить позов задовольнити.

24.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін.

06.01.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні такої. Свою позицію обґрунтував тим, що твердження позивача про те, що останній не міг отримати повістку, яка була скерована за адресою, за якою він ніколи не проживав і не проживає не відповідає дійсності, оскільки 13.07.2024 по зверненню особи, а саме позивача, було оновлено його місце проживання: АДРЕСА_1 04.10.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було складено повістку про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.10.2024 11:00 год. 19.10.2024 опреатором поштового зв`язку повернуто рекомендоване поштове відпрвлення із повісткою на ім`я позивача, з відміткою «адресат відсутній за вказано адресою». У відповідності до абзацу 3 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 належним оповіщенням резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, 14.10.2024 року зазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Такими своїми діями зазначений громадянин порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Представник звертає увагу, що документально підтверджених поважних причин несвоєчасного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки про виклик військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав. Вважає, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що було підставою для винесення постанови № 13/12/24/1 від 13.12.2024 року про накладення штрафу в розмірі 17 000 гривень. Запевняє, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №13/12/24/1 від 13.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні останньої. Зазначила, що позивач був присутній під час складання протоколу і винесення постанови.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши заяву позивача, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 12.12.2024 заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а. с. 11).

У вказаному протоколі зазначено, що позивач допустив порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно положень якої встановлено обов`язки для громадян під час мобілізації, серед яких зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення персональних даних, проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу, виконання правил військового обліку, встановлених законодавством.

13.12.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_3 виніс постанову №13/12/24/1, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень (а.с.9).

Як вбачається із копії повістки №270597 від 04.10.2024, ОСОБА_1 повинен з`явитись 14.10.2024 о 11:00 за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних (а.с. 13).

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 04.10.2024 встановлено, що вказана повістка скеровувалась позивачу за адресою: АДРЕСА_1 та повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 14, 14 зворот).

Встановлено, що 22.07.2024 позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 22.01.2025 у зв`язку із перебуванням на посаді електрослюсара підземного ВП «Шахта «Межирічанська», згідно з копією витяга з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного №17559 від 22.07.2024 (а.с. 15).

Як вбачається із копії військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , був знятий з військового обліку та 18.03.2022 взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16-18).

Із поданого представником відповідача витягу вбачається, що 13.07.2024 було оновлено місце проживання по зверненню особи: АДРЕСА_1 .

Проте, витягом з реєстру територіальної громади №2024/015178197 від 22.12.2024 стверджується, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно із ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487. Зокрема п. 2 ч. 1 додатку №2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками) визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до підпункту до абзацу 3 підпункту 2 пункту 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМ України № 560 від 16.05.2024 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Судом встановлено, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 14.10.2024 шляхом направлення повістки №270597 від 04.10.2024, яка повернулася до відповідача з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У визначену дату та час (14.10.2024) позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з`явився лише 12.12.2024 коли і був складений протокол. Доказів, що підтверджують наявність поважних причин нез`явлення до ТЦК, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, матеріали справи не містять.

Оновлення даних у додатку «Резерв+», наявність відстрочки від призову під час мобілізації, відповідно до постанови КМУ № 673 від 28.07.2010 не є поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою №270597 від 04.10.2024 (оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття), чого ним зроблено не було, та у зв`язку з чим, він допустив порушення ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Однак, суд звертає увагу, що згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України за № 3 від 01.01.2024 року, зареєстрованої у в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція) протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 256 КУпАП та у відповідності до пунктів 3, 4 розділу 2 вказаної Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати. Відмова від пояснення або підписання протоколу також може підтверджуватися підписами свідків. Відмова від підписання протоколу, а також відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу.

Згідно з п.6 розділу ІІ Інструкції, до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Частиною 2 статті 254 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністативної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення та дотриманням прав особи.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 року в справі №188/1143/17 (2-а/188/69/2017).

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

У правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2021 у справі № 676/752/17 зазначено наступне: «Колегія суддів зауважує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Як слідує з встановлених судом фактичних обставин справи, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова були винесені в один і цей же день (21.10.2024), що призвело до порушення вимог ст. 277-2 КУпАП та обмежило права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі і право користуватися юридичною (правовою) допомогою.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої пояснення та заперечення щодо обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом на захист. Такими діями начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив права позивача, як особи, відносно якої вирішуються питання про притягнення її до адміністративної відповідальності та порушив сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, при цьому права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням норм Конституції України та КУпАП суд вважає, що оскаржувана постанова №13/12/24/1 від 13.12.2024 є протиправною та з метою дотримання засад законності та верховенства права, підлягає скасуванню.

Всі інші доводи позивача про протиправність дій відповідача суд не бере до уваги. Дані доводи суд взяв би уваги в тому разі, коли б відповідачем не були порушені права позивача, передбачені ст. ст. 268, 277-2 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги фактичні обставини справи та надані сторонами докази по суті, суд приходить до переконання, що оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з процесуальних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 134, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №13/12/24/1 від 13.12.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.01.2025.

Суддя: М. Д. Новосад