Справа № 200/8519/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року Справа№200/8519/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач-2), в якому просить: - визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке полягає у відмові в здійсненні перерахунку пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000» з врахуванням довідки про заробіток № 100-13209 від 02.10.2024 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000» з урахуванням довідки про заробіток № 100-13209 від 02.10.2024 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач просить відшкодувати з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що рішення відповідача-2, яке полягає у відмові у здійсненні перерахунку відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням оптимальної заробітної плати до 01.07.2000 - є протиправним і необґрунтованим, оскільки відповідачем взяті не всі роки та не надано попередній обрахунок для ознайомлення, щоб віг міг зрозуміти чи дійсно врахування заробітної плати до 01.07.2000 зменшує розмір його пенсії. Вважає, що вішення відповідача-2 позбавляє його права на законний розмір пенсії.

Відповідач-1 надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що 08.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою № 18524, щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024 щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач-2 надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Позивач 08.10.2024 звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до положень ст. 40 Закону 1058 на пенсію по інвалідності відповідно до положень Закону України «Про державну службу». До вказаної заяви була додана архівна довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.10.2024 « 100-13209 за період роботи з січня 1992 року по жовтень 1997 року. Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача буде здійснюватися відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Посилається на те, що відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про перерахунок пенсії за бажанням пенсіонером може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. За наслідком розгляду наданого пакету документів та наявних матеріалів пенсійної справи було встановлено, що надана позивачем довідка не відповідає вимогам підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку 22-1 оскільки не містить назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Вважає, що оскільки вказана довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, підстави для проведення перерахунку в частині зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000 відсутні. Зазначає, що оскільки врахування відомостей про заробітну плату до 2000 року без підтвердження їх первинними документами суперечить положенням ст. 40 Закону 1058, Головним управління було прийнято рішення про відмову в проведені перерахунку відповідно до положень ст. 40 Закону 1058 до надання акту зустрічної перевірки. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем, всупереч вимогам чинного законодавства, не надано детальний опис робіт виконаних адвокатом з метою представництва інтересів позивача у цій справі та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку. Також посилається на те, що здійснення витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн не доведено у встановленому законом порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувані докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 05.08.2005.

Згідно з копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 17.09.2024, позивачу призначено пенсію за віком.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.10.2024 № 18524 про перерахунок пенсії відповідно до п. 1 ст. 40 Закону України «Про «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло оскаржуване рішення № 40 від 14.10.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до п. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до надання акту зустрічної перевірки відділом контрольно-перевірочної роботи. Зазначено, що для перерахунку пенсії надано довідку про заробітну плату за період роботи з січня 1992 року по жовтень 1997 року. Оскільки довідки про заробітну плату не підтверджені первинним документом, підстави для проведення перерахунку в частині зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000 року відсутні.

До суду надана копія трудової книжки НОМЕР_3 , в якій наявні записи №№ 7-10 щодо роботи позивача у період з 26.01.1987 по 15.09.1993 на посаді ювеліра-монтувальника в Київському ВО «Ювелірпром»; №№ 11-13 щодо роботи позивача у період з 16.09.1993 по 30.09.1997 на посаді ювеліра-монтувальника в Орендному підприємстві «Київський ювелірний завод».

Позивач надав до суду копію архівної довідки Голосіївської районної в м. Києві Державної адміністрації № 100-13209 від 02.10.2024 щодо нарахованої позивачу у період з 1992 року по 1997 рік заробітної плати. У довідці зазначено, що ця довідка складена на підставі особових рахунків за 1992 1997 роки

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в перерахунку пенсії.

Приписами ч. 1 ст. 40 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) установлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Отже, позивачем у відповідності до наведених приписів надана архівна довідка № 100-13209 від 02.10.2024 щодо нарахованої позивачу у період з 1992 року по 1997 рік заробітної плати, в якій зазначено, що ця довідка складена на підставі особових рахунків за 1992 1997 роки. У цій довідці зазначена адреса установи, яка видала довідку.

Крім того, щодо суд звертає увагу на те, що вказана довідка видана архівною установою, а не підприємством, установою чи організацією, де працював позивач.

Посилання ГУ ПФУ в Донецькій області на те, що не було долучено надано первинних документів, на підставі яких видано вказану архівну довідку суд вважає таким, що не впливає на обов`язок органу Пенсійного фонду України врахувати цю довідку, оскільки особа не повинна подавати такі первинні документи.

З огляд на викладене, суд дійшов висновку, про протиправність неврахування ГУ ПФУ в Донецькій області указаної довідки під час вирішення питання про перерахунок пенсії позивачу.

Отже оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Позивач в позовній заяві просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії «Зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000» з урахуванням довідки про заробіток № 100-13209 від 02.10.2024 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Але автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача буде здійснюватися ГУ ПФУ в Донецькій області, отже саме цей орган Пенсійного фонду України повинен вирішувати питання про перерахунок пенсії позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

До суду надана копія договору № 2512408 про надання професійної правничої допомоги від 25.11.2024, який укладено між ОСОБА_1 і ТОВ «Правовий лідер».

Відповідно до п. 3.1 договору № 2512408 про надання професійної правничої допомоги від 25.11.2024 установлено, що розмір оплати за виконання юридичних послуг становить у фіксованому розмірі 10 000,00 грн. Аванс становить 4000,00 грн.

Також до суду надана копія акта приймання-передачі наданих послуг № 25112408 до договору № 2512408 про надання професійної правничої допомоги від 25.11.2024 відповідно до якого установлено, що ТОВ «Правовий лідер» (виконавець) передав, а позивач (замовник) прийняв юридичні послуги щодо позов до суду на оскарження рішення ПФУ. Зазначено, що вартість послуг виконавця за цим актом складає 10000,00 грн.

Частиною 1 ст. 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Також ч. 1 і ч. 2 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

Частинами 1 і 2 ст. 134 «Витрати на професійну правничу допомогу» КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведених законодавчих приписів висновується, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу саме адвоката, який діє на підставі укладеного з таким адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) договору про надання правничої допомоги. Витрати особи за послуги, зокрема юридичні, надані фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, юридичними фірмами тощо, які не мають статусу адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об`єднання) не належать до витрат на професійну правничу допомогу і, відповідно, не підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково суд звертає увагу на те, що аналогічних висновків, але під час розгляду цивільної справи, дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).

Як було зазначено, позивач уклав «про надання професійної правничої допомоги» з Товариством з обмеженою відповідальністю, а не з адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням).

Доказів надання позивачу в цій справі професійної правничої допомоги саме адвокатом до суду не надано.

З огляду на викладене, витрати позивача на юридичні послуги не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до квитанції № від 29.11.2024 позивачем сплачений судовий збір за подання позову в загальному розмірі 1211,20 грн.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 605,60 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код: 42098368; 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання незаконним рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 40 від 14.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробіток № 100-13209 від 02.10.2024 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Повне рішення суду складено 10 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков