Справа № 400/8039/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8039/24

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування наказу № 679 о/с від 02.06.2023 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення; про поновлення на посаді сержанта поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Миколаївській області; про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.06.2023 по день ухвалення судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2024 позивач - ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та скасувати наказ № 679 о/с від 02.06.2023 року «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , сержанта поліції, поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 ДПП ГУНП в Миколаївській області;

- поновити на посаді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сержанта поліції, поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Миколаївській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.06.2023 по день ухвалення судового рішення.

Також позивач 27.08.2024 подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 04.09.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 08.11.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі; визнав неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду; залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 21.11.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви позивача про поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду; визнав неповажними причини пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду; залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 через електронний кабінет подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що він після завершення стаціонарного лікування по рекомендації консультативного висновка спеціаліста від 01.05.2023 проходив курс фізичної реабілітації з діагнозом: тупа травма живота з розривом селезінки Кл.19 S360. Перелом ІІІ-IX ребер зліва. Лівобічний «великий» гемоторакс. Єдиними центром фізичної реабілітації у м. Миколаєві, який надає саме відповідний перелік послуг є приватна клініка «VIGOR».

Центром фізичної реабілітації «VIGOR» була видана довідка №20-75 від 10.08.2023 у тому, що апелянт дійсно перебував з 02.06.2023 до 10.08.2024 на амбулаторному лікуванні.

Апелянт зазначає, що амбулаторною спеціалізованою медичною допомогою є допомога, яку пацієнт отримує без госпіталізації до лікарні. Це консультації від таких лікарів як, наприклад, хірург, офтальмолог, травматолог, ЛОР, а також проведення ними лікувальних процедур, або малих хірургічних втручань, досліджень та обстежень.

На думку апелянта, лікування, яке він проходив у центрі фізичної реабілітації «VIGOR» проводиться виключно після надскладних операцій.

Також апелянт вказує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд зазначив, що початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом, обраховує, з урахуванням ст. 30 Дисциплінарного статуту НП України, з 07.06.2023 , але апелянт знаходився на лікуванні і не міг вчасно звернутись до суду.

Щодо реалізації свого порушення права через представника, то у зв`язку з тим, що апелянт досить довгий час знаходився на лікуванні, фінансова ситуація, яка склалась у сім`ї була скрутною.

За наведених підстав, апелянт вважає, що судом неправильно та неповно враховано підстави і мотиви звернення з адміністративним позовом.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки при звільнені відповідач не провів належного службового розслідування відносно позивача, чим порушив вимоги ч.1,2,4,10 ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ, та згідно фактичних обставин апелянт не покидав службу, а виконував додаткові повноваження поліції в умовах військового стану.

Зазначає апелянт і про те, що відповідач перед прийняттям оскаржуваного наказу позбавив позивача можливості скористатись правничою допомогою адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

При цьому Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції зазначає, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду апелянт посилається на факт його перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з 04.01.2023 до 10.08.2023, проте, амбулаторне лікування - організація медичної допомоги в медичному закладі хворим, що приходять у медичний заклад. Центром фізичної реабілітації «VIGOR» довідкою № 20-75 від 10.08.2023 року, виданої ОСОБА_1 , що він перебував з 02.06.2023 року по 10.08.2024 року на амбулаторному лікуванні, а саме проходив курс фізичної реабілітації лише підтверджує відвідування позивача фізіологічних процедур.

Отже, відповідач вважає, що вказані доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування не перешкоджало позивачу звернутися до суду в установлений законом строк. Більше того, амбулаторне лікування не є перешкодою звернутися за правовою допомогою. Посилання скаржника на вчинення дій щодо звернень до суду в інших справах, як на поважну причину пропуску звернення до суду, не є також істотною перешкодою своєчасного звернення до суду з позовом.

При цьому відповідач вважає, що такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.11.2019 у справі № 120/4137/18-а, відповідно до якої перебування особи на амбулаторному лікуванні, на відміну від стаціонарного, не позбавляє можливості такої особи реалізувати своє право на захист порушених прав, як самому, так і через представника. Верховний Суд зазначає, що амбулаторне лікування не є перешкодою звернутися за правовою допомогою з метою захисту порушених прав у суд

Таким чином, на думку відповідача, надані апелянтом докази не свідчать про наявність дійсних перешкод чи труднощів пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали апелянту реалізувати своє право на звернення до суду з позовом.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що 23.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу від 02.06.2023 № 679 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02.06.2023, хоча був обізнаний про оскаржуваний наказ 02.06.2023

Також відповідач вказує, що в цій справі мають бути застосовувані положення абзацу 2 частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту, в редакції Закону №2123-IX, який передбачає оскарження наказу про звільнення у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з відповідним наказом. Згідно частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що предметом спору в цій справі є наказ Департаменту патрульної поліції № 679 о/с від 02.06.2023 року «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 закону України «Про національну поліцію», сержанта поліції, поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 ДПП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 , та відповідно поновлення позивача на службі в поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 02.06.2023 ознайомлений з наказом Департаменту патрульної поліції №64 від 03.02.2023 «Про застосування до працівників УПП в Миколаївській області ДПП дисциплінарних стягнень», пунктом 1 якого наказано а вчинення дисциплінарного проступку ….. застосувати до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Миколаївській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 94-95).

Також, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 02.06.2023 ознайомлений та отримав копію оскаржуваного в цій справі наказу Департаменту патрульної поліції від 02.06.2023 №6790/с «Про особовому складу» (а.с. 95 зворот).

Відповідно до копії трудової книжки апелянта (а.с. 13, 13 зворот)02.06.2023 бу зроблений запис №2 про звільнення зі служби в Національній поліції України на підставі наказу ДПП від 02.06.2023№679о/с.

Відповідно до копії розписки ОСОБА_1 (а.с. 96), він 02.06.2023 отримав на руки трудову книжку серії НОМЕР_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , копію наказу на звільнення №679о/с від 02.06.2023.

Отже, матеріалами справи достеменно підтверджений той факт, що 02.06.2023 апелянт був обізнаний про наявність оскаржуваного наказу, про його зміст та 02.06.2023 отримав копію оскаржуваного наказу.

Позовна заява була подана до Миколаївського окружного адміністративного суду 23.08.2024.

Також, апеляційний суд встановив, що 23.10.2023 ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванішин І.В. були присутніми у судовому засіданні в Центральному районному суді м. Миколаєва під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №490/358/23 (а.с. 14-15 зворот).

Відповідно до матеріалів справи апелянт перебував на стаціонарному лікуванні в комунальній некомерційній установі Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 04.01.2023 до 28.03.2023 (повний основний діагноз тупа травма живота з розривом селезінки Кл.19 S360; Ускладнення: внутрішньочеревна кровотеча; заочеревинна гематома великих розмірів, забій лівої нирки, лівосторонній гемоторакс; Супутній діагноз: пупкова грижа, алкогольне сп`яніння, струс головного мозку тензійно-лікворний синдром, посттравматична ерозія рогівки в оптичній зоні, перелом VI-VIII-X ребер зліва) та амбулаторно з 29.03.2023 до 29.04.2023 (а.с. 7-10 зворот), амбулаторно з 03.05.2023 до 11.05.2023 (а.с. 12), амбулаторно з 13.05.2023 до 27.05.2023 (а.с. 11 зворот).

Також, відповідно до матеріалів справи апелянт в період з 02.06.2023 до 10.08.2024 перебував на амбулаторному лікуванні, а саме проходив курс фізичної реабілітації в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR» з діагнозом «тупа травма живота з розривом селезінки Кл.19 S360. Перелом ІІІ-IX ребер зліва. Лівобічний «великий» гемоторакс».

Відповідно до наданих відповідачем доказів (а.с. 48, 49) роздруківки світлин (зі змагань сина апелянта) зі сторінки в соціальній мережі дружини апелянта за 21.07.2023, вбачається, що апелянт не виглядає хворобливо чи з якимись травмами, має веселий вигляд.

Також апеляційний суд зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 08.11.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі; визнав неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду; залишив позовну заяву без руху (а.с. 128-131).

В ухвалі від 08.11.2024 суд першої інстанції надав правову оцінку доказам, які позивач вважав поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, визнав наведені причини неповажними та залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження таких інших підстав, роз`яснивши при цьому наслідки невиконання ухвали.

Копія ухвали суду першої інстанції від 08.11.2024 була доставлена до електронного кабінету адвоката повивача18.11.2024, а тому за приписами ч. 7. ст. 251 КАС України, вважається врученою позивачу 18.11.2024 (а.с. 133).

Отже, ухвала суду першої інстанції мала бути виконана у строк до 25.11.2024 включно.

Відповідно до матеріалів справи 15.11.2024 адвокат позивача подав до суду першої інстанції документ під назвою «Заява про продовження процесуального строку» (а.с. 134-135), в якому просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, посилаючись на отримання позивачем тяжкої травми внаслідок ДТП яка відбулась 04.01.2023, тривале перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, зокрема і в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR» (з 02.06.2023 до 10.08.2024).

Ухвалою від 21.11.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви позивача про поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду; визнав неповажними причини пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду; залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Постановляючи ухвалу від 21.11.2024 суд першої інстанції виходив з того, що початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом, обраховується з урахуванням ст. 30 Дисциплінарного статуту НП України, з 07.06.2023, та аргументи позивача щодо перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з 04.01.2023 вже оцінювались судом в ухвалі про залишення позову без руху. Доводи щодо перебування позивача амбулаторному лікуванні, зокрема і в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR», суд першої інстанції визнав неповажними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, виходячи з того, що лікування в умовах денного стаціонару, перебування на амбулаторному лікуванні не є перешкодою для звернення до суду з позовом та не є об`єктивно непереборними обставинами, оскільки залежали виключно від волевиявлення самого позивача та належного використання ним своїх прав, визначених нормами закону.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження та поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану врегульоване статтею 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частино 1 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що поліцейський має право подати рапорт про перегляд застосованого до нього дисциплінарного стягнення або його скасування протягом трьох днів з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Частино 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). При цьому, надалі відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні неодноразово продовжено, такий правовий режим триває й на сьогодні.

Оскільки на час виникнення спірних правовідносин (прийняття оскаржуваного наказу від 02.06.2023) на всій території України діяв режим воєнного стану, то у спірних правовідносинах, для визначення строку звернення до суду з позовом, як правильно зазначив суд першої інстанції, застосовуються приписи частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки існує колізія між загальним (КАС України) та спеціальним законом (Дисциплінарний статут), застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 31 травня 2023 року у справі №160/9356/22, від 31 жовтня 2023 року у справі №340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі №500/1224/23, від 28 березня 2024 року у справі №420/22052/23 та від 30 вересня 2024 року у справі №520/5571/24.

Таким чином, законодавець чітко пов`язав виникнення права на оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення та обчислення строку на таке оскарження - з моменту ознайомлення особи з наказом про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, підтверджені матеріалами справи, ознайомлення апелянта 02.06.2023 (п`ятниця робочий день) з наказом по особовому складу від 02.06.2023 про виконання застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, апеляційний суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 120 КАС України), зазначає, з 03.06.2023 почався перебіг строку звернення до адміністративного суду та останнім днем такого строку, враховуючи приписи ч. 6 ст. 120 КАС України, є 19.06.2023.

Позовна заява була подана до Миколаївського окружного адміністративного суду 23.08.2024, тобто через один рік два місяці та чотири дні, з дня коли у апелянта закінчився, встановлений законом строк звернення до адміністративного суду.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи апелянта стосовно його перебування на амбулаторному лікуванні в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR» в період з 02.06.2023 до 10.08.2024.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що перебування апелянта на амбулаторному лікуванні в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR» в період з 02.06.2023 до 10.08.2024, не завадило йому звернутись до адвоката за отриманням професійної правничої допомоги в межах іншої справи №490/358/23 про адміністративне правопорушення, яка розглядалась Центральним районним судом м. Миколаєва та під час розгляду якої 23.10.2023 був присутній як апелянт ОСОБА_1 , так і його адвокат, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 14-15 зворот).

Аналіз викладених вище положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням правової визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Звернення до суду за межами строків, визначених у статі 122 КАС України, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У контексті доводів апеляційної скарги та встановлених обставин щодо заявлених позивачем причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, апеляційний суд зазначає таке.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, посилається на перебування у період з 02.06.2023 до 10.09.2024 на амбулаторному лікуванні у місті Миколаєві в Центрі фізичної реабілітації «VIGOR», місце проживання позивача Миколаїв, місцезнаходження суду першої інстанції місто Миколаїв.

Так, апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №560/3070/19 зазначив, що амбулаторне лікування розуміє під собою лікувально-профілактичні дії, які надаються особі (основні види медичної допомоги), як в самій амбулаторії (без залишення в лікарні на стаціонар), так і вдома.

Хвороба, лікування в умовах денного стаціонару, перебування на амбулаторному лікуванні не є перешкодою для звернення до суду з позовом та не є об`єктивно непереборними обставинами, оскільки залежали виключно від волевиявлення самого позивача та належного використання ним своїх прав, визначених нормами закону.

Зазначений висновок, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 листопада 2019 року у справі №120/4137/18-а, відповідно до якої перебування особи на амбулаторному лікуванні, на відміну від стаціонарного, не позбавляє можливості такої особи реалізувати своє право на захист порушених прав, як самому, так і через представника.

Отже, апеляційний суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не був позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з цим позовом коли позивач проходив амбулаторне лікування.

Отримання апелянтом професійної правничої допомоги у жовтні 2023 року під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення та укладення 14.08.2024 договору про надання правової допомоги у справі щодо оскарження наказу про звільнення зі служби в поліції, свідчить про пасивну поведінку апелянта щодо дотримання строків оскарження спірного наказу від 02.06.2023 №679о/с

Водночас, апеляційний суд зауважує, що звернення позивача до адвоката за наданням правової допомоги не змінює моменту, з якого ОСОБА_1 повинен був дізнатися чи дізнався про порушення своїх прав щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, а може свідчити про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на звернення до суду і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку на звернення до суду.

Апеляційний суд уважає, що наведені скаржником підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з вказаним позовом у встановлені строки.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-79, 242, 296, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі №400/8039/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.01.2025

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький