Справа № 580/2646/22
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року справа № 580/2646/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача Лучинович І.В. (за ордером),

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Компанійця О.В. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, витрат та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2022 ОСОБА_1 звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати параграф 1 п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) №62-РС від 21.05.2022 року щодо звільнення сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову служби з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу));

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №120 від 21.05.2022, яким сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 з 21 травня 2022 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- поновити сержанта ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), на попередньо займаній посаді старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 з 22 травня 2022 року та включити у списки особового складу;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з дня протиправного звільнення і до дня поновлення на службі;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень;

- стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань грошові кошти за відрядження (добові) у розмірі 2400,00 (дві тисячі чотириста) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він особисто рапорт про своє звільнення з військової служби від 21.05.2022 не писав. Не писав також і рапорт про здачу справ та посади старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2022. Родичі позивача не писали також заяви про його дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами.

Позивач стверджує, що не звільнявся добровільно з військової служби і не надавав згоди на звільнення. Припинення військової служби вчинене без свідомого волевиявлення позивача та всупереч вимогам законодавства, звільнення вчинено виключно з односторонньої ініціативи відповідача.

За твердженням позивача 20.05.2022 він звертався рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням перед вищим командуванням щодо направлення його на лікування та 21.05.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 , завізовано рапорт від 20.05.2022 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням прийняти рішення стосовно лікування сержанта ОСОБА_3 , отже було погоджено лікування, а не звільнення.

Крім того, позивач за період проходження військової служби на посаді інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 неодноразово вибував у службові відрядження: 29.03.2022, 01.04.2022, з 29.04.2022 по 30.04.2022, 04.05.2022, 06.05.2022, з 17.05.2022 по 18.05.2022, що підтверджується копіями посвідчень про відрядження та витягами з наказів по стройовій частині, але позивачу вказані відрядження не були оплачені. Сума добових з 01.01.2022 за бюджетні кошти по Україні становить 300 грн., позивач за період проходження військової служби знаходився у відрядженнях 8 діб, отже відповідачем не виплачено добових у розмірі 2400 грн.

Також позивач вважає, що незаконним звільненням йому завдано моральної шкоди, у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

На підставі наведеного позивач вважає, що повинен бути поновлений на займаній посаді з виплатою середнього заробітку за вимушений прогул, добових на відрядження та моральної шкоди.

У відзиві на адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_6 просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією. 21 травня 2022 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз.5 підп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, оскільки його мати є інвалідом II групи. В цей же день позивача звільнено з військової служби.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 особисто надрукував на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорт про звільнення за сімейними обставинами та підписав його. Позивач особисто зробив копії документів, приєднаних до рапорту, зокрема, щодо інвалідності його матері. За вказівкою начальника відділу (відсутнього на час подання рапорту) рапорт завізував заступник начальника відділу Довбня С.П.

Рапорт про звільнення направлено в ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) електронними засобами зв`язку. На прохання ОСОБА_1 це зробив зі свого комп`ютера ОСОБА_4 - старший стрілець відділення охорони другого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Друкований примірник рапорту надано ОСОБА_1 для передачі в ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак в подальшому встановлено, що ОСОБА_1 письмовий примірник рапорту в ІНФОРМАЦІЯ_1 не передав. Ця обставина підтверджується актом складеного службовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 серпня 2022 року.

Оскільки днем звільнення була субота, повний розрахунок з ОСОБА_1 проведено в понеділок 23 травня 2022 року та це не порушило право позивача на звільнення зі Збройних Сил. Доданий до позовної заяви грошовий атестат підтверджує, що з позивачем проведено повний розрахунок.

Витрати на відрядження ОСОБА_1 не відшкодовані, оскільки він не надав авансовий звіт та документи, що підтверджують витрати. Крім того, з 6 наданих суду посвідчень про відрядження відмітки про прибуття і вибуття мають лише два посвідчення.

За наслідками вирішення спору, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023 позов задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти за відрядження (добові) у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Постановою Верховного Суду від 02.07.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що під час розгляду справи суди не надали належної оцінки всім наявним у матеріалах справи доказам, оскільки єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування спірного наказу суд зазначив покази свідків, залишивши поза увагою, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Такі обставини можуть підтверджувати намір позивача і факт складання рапорту, хоч ці обставини ним заперечуються, однак не підтверджують того що рапорт фактично був поданий особі уповноваженій приймати рішення про звільнення, тоді як встановлення саме цієї обставини є ключовим для правильного вирішення спору у справі, що розглядається. Отже, суди попередніх інстанцій на вище наведене не звернули увагу та ухвалили рішення без дослідження ключового питання фактичного подання рапорту.

За наслідками автоматизованого розподілу, визначено головуючого суддю Рідзеля О.А.

Ухвалою від 15.07.2024 суд прийняв адміністративну справу до свого провадження та призначив підготовче засідання.

06.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволення. Зазначив, що 21 травня 2022 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз.5 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його мати є інвалідом II групи. В цей же день позивача було звільнено з військової служби.

В липні 2024 року було встановлено наявність опечатки в наказі про звільнення ОСОБА_1 . Замість підпункту «г», який було зазначено в рапорті військовослужбовця як підставу звільнення і відповідно до якого його було звільнено (у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю другої групи), в наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №62-РС від 21.05.2024 помилково було зазначено підпункт «б» (за станом здоров`я), хоча цей підпункт навіть не містить абзацу 5. Ця описка була виправлена наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 48 від 30 липня 2024 року.

ОСОБА_1 особисто надрукував рапорт про звільнення за сімейними обставинами на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та підписав його. Він особисто подав цей рапорт до свого безпосереднього начальника по місцю служби, як це визначено ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

За вказівкою начальника відділу (відсутнього на час подання рапорту) рапорт прийняв і поставив візу про відсутність заперечень проти звільнення заступник начальника відділу ОСОБА_5 .

Для виготовлення тексту наказу про звільнення ОСОБА_1 сканкопія його рапорту із додатками була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) електронними засобами зв`язку. На прохання ОСОБА_1 це зробив зі свого комп`ютера ОСОБА_4 - старший стрілець відділення охорони другого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому ОСОБА_1 особисто надав ОСОБА_4 рапорт та документи, що є додатками до рапорту, зокрема, щодо інвалідності його матері, інших її персональних даних.

Заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_1 особисто завезти в ІНФОРМАЦІЯ_7 його рапорт про звільнення з військової служби. ОСОБА_1 погодився і взяв рапорт з додатками.

В подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 рапорт в ІНФОРМАЦІЯ_1 не подав. Ця обставина підтверджується актом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 травня 2022 року.

Оскільки днем звільнення була субота, повний розрахунок з ОСОБА_1 було проведено в понеділок 23 травня 2022 року. Доданий до позовної заяви грошовий атестат підтверджує, що з позивачем проведено повний розрахунок.

Витрати на відрядження ОСОБА_1 не були відшкодовані, оскільки він не надав авансовий звіт та документи, що підтверджують витрати, а також посвідчень про відрядження з відмітками про прибуття і вибуття, підписаними із відтиском печатки (не штампу).

Ухвалою від 17.10.2024 суд прийняв до розгляду заяву представника ОСОБА_1 від 08.10.2024 (вх. від 08.10.2024 №47379/24) про зміну предмету позову, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати параграф 1 п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 62-РС від 21 травня 2022 року, в редакції наказу від 30 липня 2024 року №48-РС (по особовому складу), яким звільнено сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 Сухопутних військ Збройних сил України відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 120 від 21 травня 2022 року, яким сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21 травня 2022 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

поновити ОСОБА_1 з 22 травня 2022 року на службі у Збройних силах України, а саме з 22 травня 2022 року на посаді старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахування наступних переміщень ОСОБА_1 на посадах військової служби;

стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22 травня 2022 року до моменту ухвалення рішення у справі;

стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 300 000,00 гривень;

стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за відрядження (добові) у розмірі 2400,00 гривень.

31.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 подав суду відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому, окрім викладених у відзиві від 06.08.2024 доводів зазначив, що Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 124 від 07.04.2017, визначає: « 2.9.8.12. Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат. Витрати у відрядженні, не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), військовослужбовцю не відшкодовуються. 2.9.8.14. Виплата добових та відшкодування витрат за піднаймання житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця, працівника Збройних Сил України в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них). Відмітки засвідчуються підписом та гербовою печаткою». Позивач не надав жодного посвідчення про відрядження, яке б містило відмітки про дати (1) прибуття його в пункт відрядження та (2) вибуття з нього, а також було засвідчене (3) підписом і (4) гербовою печаткою (не штампом).

Ухвалою від 25.11.2024 суд залишив без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 25.11.2024 (вх. від 25.11.2024 №55410/24) про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача військової частини НОМЕР_3 .

Усною ухвалою від 31.10.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 02.07.2024, суд зазначає таке.

З даних військового квитка серії НОМЕР_4 , суд встановив, що 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією та проходив службу на посаді старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_8 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) № 62-РС від 21 травня 2022 року сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 Сухопутних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за підпунктом б (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №120 від 21 травня 2022 року сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_1 виключено із списків особового складу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 липня 2024 року №48-РС, параграф 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) № 62-РС від 21 травня 2022 викладено в такій редакції: відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнити з військової служби у запас за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) (тут і далі у редакції станом на час видання спірного наказу 21.05.2022).

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.

Зокрема, абз.5 підп. "г" п.2 ч.4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Ч.7 ст.26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до абз.2 п.12 Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з п.2 п.225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до п.233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

На підставі п.234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Згідно з п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що звільнення військовослужбовця зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає: подання військовослужбовцем рапорту «по команді» про звільнення з наданням підтверджуючих для цього підстав документів; розгляд рапорту про звільнення; прийняття наказу щодо звільнення зі служби.

Суд зазначає, що спір між сторонами зводиться до того, що позивач заперечує факт звільнення з військової служби за власним бажанням та обґрунтовує це тим, що рапорт про звільнення він не писав, не підписував та не подавав.

Оцінюючи вказані твердження, суд допитав свідків.

Так, допитаний в якості свідка у судовому засіданні під кримінальну відповідальність позивач повідомив суду, що рапорт про звільнення не писав, не підписував та не подавав. На запитання суду, звідки, на його думку у відповідача опинились особисті документи його матері (паспорт, РНОКПП, довідка МСЕК), позивач відповів, що можливо вони були отримані з матеріалів особової справи. Інші способи отримання таких документів позивачу не відомі.

Водночас, допитаний в якості свідка у судовому засіданні під кримінальну відповідальність стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 повідомив, що на прохання позивача виготовив сканкопії рапорту позивача про звільнення з підтверджуючими документами (свідоцтвом про народження позивача, паспортом та довідкою МСЕК матері позивача ОСОБА_6 ) та направив їх засобами месенджера «Сигнал» начальнику відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . Також ОСОБА_4 вказав, що 21.05.2022 допомагав ОСОБА_1 збирати його особисті речі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка під кримінальну відповідальність начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 повідомив суду, що проходить службу безпосередньо в м. Сміла та здійснює оформлення наказів у т.ч. про звільнення військовослужбовців.

Під час спілкування з ОСОБА_1 20.05.2022, ОСОБА_7 повідомив йому, що він можливо буде переведений до іншої військової частини, і ОСОБА_1 прийняв рішення про звільнення зі служби. Також запитав зразок рапорту і перелік необхідних документів для звільнення зі служби з підстав наявності батьків із числа осіб з інвалідністю ІІ групи. ОСОБА_7 направив зразок рапорту для ОСОБА_1

21.05.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 засобами месенджера «Сигнал» від ОСОБА_4 надійшли в електронному вигляді копії рапорту ОСОБА_1 , завізованих керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення з військової служби з підстав наявності матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, разом з копією паспорта матері, свідоцтва про народження, довідки до акта огляду МСЕК, рапорту про здачу справ та рапорту про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

Після надходження копії рапортів, ОСОБА_7 їх зареєстрував як вхідну кореспонденцію, на них поставив вхідні номери і дату, підготував проект наказу про звільнення ОСОБА_1 , який у подальшому підписаний начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

Стосовно способів передачі документів між структурними підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 повідомив, що на той час (травень 2022 року) оперативна передача документів здійснювалась засобами месенджера «Сигнал». У подальшому, доставка документів у паперовій формі до ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснювалась службовцями структурних підрозділів (відділів РТЦК) особисто. Засоби СЕДО (Система електронного документообігу між структурами ЗСУ) не були введені в дію у травні 2022 року та запрацювати приблизно з початку 2023 року.

На запитання щодо наявності оригіналу рапорту про звільнення, ОСОБА_7 повідомив, що зі слів ОСОБА_1 , він його знищив в емоційному стані.

На запитання щодо наявності в ІНФОРМАЦІЯ_7 особистих документів матері позивача (які були підставою звільнення позивача), ОСОБА_7 повідомив, що таких документів не спостерігав. При цьому їх наявність жодним нормативним актом не передбачена. Також, в ТЦК особової справи ОСОБА_1 станом на травень 2022 року не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка під кримінальну відповідальність начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 повідомив суду, що ОСОБА_1 виконував обов`язки обліку персоналу відділу.

В кінці травня 2022 року була подана кандидатура ОСОБА_1 для переведення у батальйон резерву, після чого ОСОБА_1 повідомив йому, що має бажання звільнитись за сімейними обставинами. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 відправив позивача до матері за підтверджуючими документами.

21.05.2022 ОСОБА_9 зателефонував заступник ОСОБА_5 та запитав погодження на звільнення позивача у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи. ОСОБА_9 відповів, що не заперечує проти звільнення та дав команду ОСОБА_5 поставити підпис під рапортом для звільнення позивача. У подальшому відповідні документи були відскановані та направлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка під кримінальну відповідальність заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 повідомив суду, що 21.05.2022 до нього звернувся ОСОБА_1 з надрукованим рапортом про звільнення та просив його завізувати. Оскільки в цей час начальник 4-го відділу був відсутній на робочому місці, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_9 та після отримання погодження на звільнення позивача завізував рапорт ОСОБА_1 , який останній мав направити в електронному вигляді до ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставити його особисто.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка під кримінальну відповідальність інструктор відділення рекрутингу і комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 повідомила суду, що 21.05.2022 спостерігала, як ОСОБА_1 у її службовому кабінеті засобами оргтехніки здійснював виготовлення рапорту та копій документів, один із яких зовні був схожий на довідку до акту огляду МСЕК. На запитання, що позивач робить, він відповів, що готує рапорт на звільнення.

Заслухавши покази свідків, суд враховує ст.65 Конституції України, якою встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Одним із видів військової служби, відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232-XII є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, умови звільнення з військової служби під час дії воєнного стану регламентовано ч.4 статті 26 Закону №2232-XII і має вичерпний перелік підстав та умов, зокрема, за сімейними обставинами.

Як зазначено судом вище, умовою звалення з військової служби є подання по команді особисто відповідного рапорту з документами, які підтверджують підстави звільнення, тобто є проявом волі військовослужбовця.

У цьому контексті суд зазначає, що матеріали справи містять надані ІНФОРМАЦІЯ_7 копії:

- рапорту ОСОБА_1 від 21.05.2022, на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в якому позивач повідомляє, що його мати ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 2 групи, тому на підставі п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», просить звільнити його з військової служби;

- свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 ;

- паспорта та РНОКПП матері позивача ОСОБА_6 ;

- довідки до акта огляду МСЕК 05.12.2017 серії 12 ААА №873424 щодо встановлення інвалідності 2 групи матері позивача ОСОБА_6 ;

- посвідчення матері позивача ОСОБА_6 серії НОМЕР_6 щодо отримання державної соціальної допомоги.

Також, у матеріалах справи наявний скріншот месенджера «Сигнал», з якого вбачається, що старший стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 направив копії вищевказаних документів начальнику відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Згідно відомостей, які містяться в номенклатурній справі ІНФОРМАЦІЯ_1 №79, том ІІІ, «Листування з питань проходження державної служби, роботи працівників ЗСУ» (оригінал оглянутий судом під час розгляду справи), рапорт позивача про звільнення зареєстрований 21.05.2022 за вхідним №1965. Також 21.05.2022 зареєстровано рапорти позивача за вхідним №1966 про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та за №1967 про здачу посади.

Наявність у ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаних вище документів матері позивача ОСОБА_6 свідчить, що такі документи були подані позивачем особисто на підтвердження підстав звільнення за сімейними обставинними, що свідчить про прояв волі позивача на звільнення його з військової служби за сімейними обставинами.

Стосовно доводів позивача, що вказані документи отримані відповідачем з особової справи позивача, суд зазначає таке.

Станом на час виникнення спірних правовідносин була чинною та діяла Інструкція з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333 (далі Інструкція №333).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Глави 1 Розділу 3 «Організація та ведення обліку особового складу в особливий період» Інструкції №333 облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Для обліку особового складу в особливий період використовуються: на особовий склад, який проходив військову службу у Збройних Силах, - облікові документи, які велися на нього в мирний час; на особовий склад, призваний із запасу у разі оголошення мобілізації: на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу - особові справи та послужні картки, отримані з військових комісаріатів; на сержантів і солдатів - обліково-послужні картки, вилучені з їхніх військових квитків.

Відповідно до п.2.1 Глави 2 Розділу 2 Інструкції №333 у штабі військової частини на особовий склад ведуться такі облікові документи, зокрема: обліково-послужні картки на сержантів і солдатів (додаток 9); особові справи на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Згідно з п.п.3.2, 3.3 Глави 3 Розділу 2 Інструкції №333 особові справи офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються посадовими особами кадрових органів і штабів військових частин, на яких покладено роботу з ведення облікових документів.

Усі посадові особи, які залучаються до складання особових справ, повинні знати порядок їх складання, ведення та обліку.

Особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Переліки атестаційних та додаткових матеріалів наведені в пунктах 3.6, 3.7 цієї глави.

Основним документом особової справи є Послужний список (додаток 15).

Відповідно до п.п.3.6, 3.7 Глави 3 Розділу 2 Інструкції №333 усі документи підшиваються за розділами в особову справу. Зразок титульної обкладинки особової справи осіб молодшого і старшого офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу та осіб вищого офіцерського складу наведено в додатку 17.

Послужний список та автобіографія підшиваються на початку особової справи.

До розділу "Послужний список, автобіографія та атестаційний матеріал" (додаток 18) підшиваються: атестації; службові характеристики, включаючи характеристики, складені на військовослужбовців за період перебування їх у запасі; службові відгуки та відгуки про стажування; копії подання до призначення на посаду та пониження в посаді; копії подання до присвоєння чергових військових звань та пониження у військових званнях; копії нагородних листів; копії подання до звільнення військовослужбовців з військової служби.

Оцінні картки військовослужбовців щорічного оцінювання до особових справ не підшиваються, а зберігаються в них протягом міжатестаційного періоду. Після складання та залучення нової атестації вони знищуються.

До розділу "Додаткові матеріали" (додаток 19) підшиваються: старі послужні списки військовослужбовців, якщо вони мають цінність як документи, що підтверджують проходження служби; обліково-послужні картки осіб, що вступали до військових навчальних закладів, із числа військовослужбовців строкової служби - лише в перші примірники особових справ; довідки військових частин, установ та архівів, посвідчення, грошові та речові атестати, копії наказів або виписки з наказів по стройовій (господарській, технічній) частині, розпорядження, а також інші документи за минулі роки, якщо вони підтверджують окремі періоди служби, за які не знайдено наказів по особовому складу, - лише в перші примірники особових справ; довідки про поранення та про перебування в закладах охорони здоров`я через поранення - лише в перші примірники особових справ; копії документів про закінчення навчальних закладів, копії дипломів про присудження наукових ступенів і атестатів про присвоєння вчених звань; розпорядження, приписи (відпускні квитки), видані військовими комісаріатами військовослужбовцям, призваним на військову службу із запасу, - лише в перші примірники особових справ; свідоцтва (довідки) про хворобу військовослужбовців; копії наказів або виписки з них на офіцерів, переведених безпосередньо з льотної роботи, підводних човнів та мінних тральщиків на посади з меншим посадовим окладом, - лише в перші примірники особових справ; витяги з наказів про звільнення, виключення зі списків особового складу військової частини, розрахунок вислуги років та свідоцтво про хворобу (у разі звільнення з військової служби); копії вироків судів; копії документів органів РАЦС, виписки з наказів про допуск до самостійного управління кораблем, про службу в місцевостях із пільговими умовами служби, довідки про участь у бойовому траленні мін, розмінуванні місцевості, льотні довідки, виписки з екзаменаційних відомостей, оціночні листки за період навчання у військових та цивільних навчальних закладах; аркуші вивчення особистих якостей кандидата, які складаються у військових комісаріатах у період оформлення призову, на військовослужбовців, яких призивають на військову службу; копії актів обстеження сімейного стану; копії постанов лікарсько-консультативних комісій; контракти, виписки з наказів про зарахування на військову службу, продовження строків служби, звільнення з військової служби військовослужбовців; копії документів, що підтверджують володіння іноземними мовами; копія паспорта громадянина України; копія реєстраційного номера облікової картки платника податків; картка обліку жилих приміщень, наданих військовослужбовцю за час проходження військової служби (за формою, встановленою Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337), - лише в перші примірники особових справ.

Зберігати в особових справах незазначені документи забороняється.

До кожної особової справи вкладається фотокартка військовослужбовця розміром 9х12 см (бюст): у парадній формі (без плаща (пальто) та головного убору), з усіма нагородами, якими його відзначено, та нагрудними знаками, які йому вручено.

На звороті фотокартки чорним (фіолетовим) чорнилом зазначаються військове звання, прізвище, ім`я, по батькові військовослужбовця, його особистий номер і дата фотографування. Запис засвідчується підписом начальника штабу військової частини, керівника (закладу, установи, організації, кадрового органу) або його заступника та гербовою печаткою. Військовозобов`язані, які оформляються для проходження військової служби за контрактом, фотографуються після одержання військової форми у військовій частині. Фотокартка залучається до особової справи під час її первинного оформлення. Надалі фотокартки обов`язково замінюються після присвоєння кожного чергового військового звання або через кожні сім років у разі перебування в одному і тому самому військовому званні. При зміні парадної форми одягу фотокартки не заміняються.

У Додатку 15 до Інструкції №333 наведено форму та зміст Послужного списку, який містить таку інформацію: персональні дані військовослужбовця (п.п.1-6); п.7 Самостійна трудова діяльність до служби у Збройних Силах України; п.8 Проходження військової служби у Збройних Силах України; п.9 Участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, бойових діях. Військова служба, яка дає право для пільгового обчислення вислуги років на пенсію; п.10 Поранення (контузії, травми або каліцтва), їх характеристика, коли і де одержано; п.11 Державні нагороди, заохочувальні відзнаки, почесні нагрудні знаки; п.12 Перебування у відрядженнях за кордоном; п.13 До яких виборчих органів вибирався чи був обраний (зазначити де, коли і куди); п.14 Перебування в полоні (заручниках або інтернуванні), за яких обставин, де і коли потрапив у полон (інтернований) і визволений з полону (після інтернування), захоплений в заручники та звільнений з заручників; п.15 Прізвище, ім`я, по батькові батька, матері, їхнє місце проживання; п.16 Сімейний стан (неодружений, одружений, вдівець, розлучений), прізвище, ім`я, по батькові та рік народження дружини, номер та дата свідоцтва про одруження і ким видано. Імена і дати народження дітей. Прізвища, імена, по батькові, вік і ступінь споріднення інших утриманців; п.17 Місце проживання сім`ї; п.18 Проходження зборів під час перебування в запасі.

При цьому, до рядка 15 записуються відомості про батьків (або тих, хто був опікуном чи усиновив (удочерив)) військовослужбовця та місце їхнього проживання. Якщо батьки померли, а військовослужбовець неодружений, записуються відомості про одного з близьких родичів та місце їхнього проживання.

Отже, особова справа військовослужбовця, у т.ч. Послужний список містить лише загальну інформацію про батьків, їх місце проживання. Наявності копій жодних персональних документів батьків військовослужбовця у матеріалах особової справи не передбачено.

Суд зазначає, що ухвалою від 10.09.2024 суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_6 надати суду письмові пояснення щодо наявності/відсутності особової справи або особової картки ОСОБА_1 , а у разі наявності їх зміст.

На виконання вказаної ухвали відповідач подав суду облікову картку ОСОБА_1 (том 3 а.с.88-91) та у судовому засіданні пояснив суду, що особова справа позивача у ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутня.

Дослідивши облікову картку ОСОБА_1 , суд встановив, що у ній відсутня інформація про батьків позивача. У графі «сімейний стан і місце проживання сім`ї» вказано «неодружений» та зазначено номер телефону без конкретизації кому він належить.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи про отримання відповідачем персональних документів матері позивача ОСОБА_6 з особової справи.

Крім того, суд встановив наявність у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 запису про його звільнення з військової служби 21.05.2022 наказом від 21.05.2022 №120. Вказаний запис засвічений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_1 і скріплений підписом начальника Четвертого відділу ОСОБА_2 .

Також міститься печатка ІНФОРМАЦІЯ_1 про взяття позивача 21.05.2022 на військовий облік військовозобов`язаних.

З цього приводу суд зазначає, що станом на час виникнення спірних правовідносин була чинним та діяло Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу затверджене указом Президента України від 30 грудня 2016 року №582/2016.

На підставі п.п.1, 4, 6 вказаного Положення військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

На першу сторінку військового квитка вносяться число, місяць, рік і місце народження, дані про освіту, основну цивільну спеціальність та сімейний стан власника військового квитка.

Друга - дванадцята сторінки військового квитка призначені для внесення записів про належність власника військового квитка до військової служби, а тринадцята - п`ятнадцята сторінки - записів про облік у запасі.

На шістнадцятій і сімнадцятій сторінках військового квитка вносяться записи про дозвіл на носіння зброї, вісімнадцятій сторінці - відомості про щеплення, дев`ятнадцятій - двадцять першій сторінках - записи про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень, а на двадцять другій - двадцять п`ятій сторінках - відмітки про військовий облік.

Двадцять шоста - двадцять восьма сторінки військового квитка призначені для службових відміток.

На двадцять дев`ятій - тридцять другій сторінках військового квитка розміщується інформація щодо правил військового обліку громадян України, а також порядку видачі, обміну військового квитка і користування ним.

Військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, вказаними нормами передбачено, що військовий квиток зберігається у військовослужбовця.

Отже для внесення у військовий квиток запису про звільнення з військової служби, ОСОБА_1 безумовно особисто подав військовий квиток для внесення такого запису.

При цьому, твердження позивача, що військовий квиток ним був відданий раніше з метою внесення запису про направлення на лікування, суд вважає необґрунтованим, оскільки форма військового квитка не передбачає внесення таких записів.

Доказів передачі військового квитка до ІНФОРМАЦІЯ_1 до 21.05.2022 позивач не надав.

З огляду на логічну послідовність дій позивача та подій, які встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, та підтверджені показами свідків, а саме:

- подання документів матері, що підтверджують наявність підстав для звільнення за сімейними обставинами;

- направлення копії завізованого рапорту та документів засобами месенджера « ІНФОРМАЦІЯ_9 » до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- реєстрація рапорту у журналі обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- видання спірного наказу про звільнення та наказу про виключення зі списків особового складу;

- внесення у військовий квиток запису про звільнення.

Вказане свідчить про наявність дійсної волі та наміру позивача про його звільнення з військової служби, що реалізовано відповідними діями поданням ним відповідного рапорту та виданням спірного наказу.

При цьому, відсутність у матеріалах справи оригіналу рапорту від 21.05.2022 про звільнення не свідчить про відсутність наміру позивача на звільнення та відсутність факту подання позивачем рапорту разом з відповідними підтверджуючими документами.

Крім того, відповідно до акту від 23.05.2022, що затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , після винесення наказу про звільнення позивача, паперовий примірник рапорту було видано 21.05.2022 ОСОБА_1 для передачі до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як установлено у подальшому, ОСОБА_1 рапорт до ІНФОРМАЦІЯ_1 не передав.

Також, наявність у матеріалах справи копії рапорту позивача про звільнення та його твердження про те, що він рапорт не писав, не підписував та не подавав, свідчить про наявність в діях осіб, які могли зробити це за нього, складу кримінального правопорушення щодо підробки та використання документів.

Водночас, відсутні докази звернення позивача до правоохоронних органів, наявності кримінального провадження або вироку суду з цього приводу.

Тому доводи позивача про виготовлення вищевказаного рапорту іншою особою є необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом.

Стосовно передачі вищевказаних документів засобами месенджера «Сигнал», суд зазначає, що в умовах збройної агресії рф, необхідності швидкої передачі документів, відсутності станом на травень 2022 року налагодженого електронного документообігу між підрозділами, є загальновідомим факт використання у Силах Оборони України для швидкого документообігу найбільш захищеного (за даними Держспецзв`язку) месенджера « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Тому суд не вважає обставину передачі рапорту позивача з доданими документами засобами месенджера «Сигнал» порушенням, що могло вплинути на правомірність спірного наказу.

Зважаючи на встановлені обстави та факти, врахувавши висновки Верховного Суду у постанові від 02.07.2024, суд вважає доведеним факт наміру позивача на звільнення з військової служби за сімейними обставинами та подання ним рапорту з підтверджуючими документами, що стало підставою для його звільнення.

Решта доводів позивача, зокрема, щодо використання ЕЦП тощо висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відтак, спірний наказ є обґрунтованим та не підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині необґрунтовані.

Суд також зазначає, що відповідно до абз.3 ч.1 ст.39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Отже, військова служба під час мобілізації передбачає виконання обов`язку особливого характеру оборони Держави, у противагу виконанню добровільної трудової функції, що передбачено нормами КЗпП України (або укладення контракту на проходження військової служби, як різновиду трудового договору).

При цьому, позивач під час виконання обов`язків військової служби керується вимогами Законів України, що регламентують проходження військової служби, Статутами Збройних Сил України тощо, не має права вільного вибору посади, місця служби тощо.

Після звільнення зі служби позивач не був позбавлений права бути мобілізованим до Збройних Сил України на загальних підставах та призначеним на посаду, що відповідає його військовому званню.

Суд встановив, що позивач вказаним правом скористався та 24.03.2024 призваний на військову службу під час мобілізації на посаду радіо телефоніст відділення управління командира батальйону взводу зв`язку механізованого батальйону НОМЕР_7 ОМБР.

31.10.2023 позивач уклав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України.

З 26.05.2024 позивач перебуває на посаді начальника відділення персоналу штабу НОМЕР_7 окремої механізованої бригади 9 Армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України.

Наказом командира 9 Армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України від 31.10.2024 позивачу присвоєно чергове військове звання лейтенант.

Суд зазначає, що спірним наказом позивач звільнений з посади старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_1 у званні сержант.

При цьому призначення військовослужбовця на нижчу посаду врегульовано підп.3 п.82 Положення №1153/2008, відповідно до якого призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Вказані умови для призначення позивача на нижчу посаду, з якої його було звільнено відсутні.

Більш того, призначення військовослужбовців офіцерського складу на посади сержантського складу чинними нормативно-правовими актами не передбачено.

Зважаючи на викладене, враховуючи особливий характер проходження військової служби за мобілізацією під час дії воєнного стану, вимога позивача поновити його саме на посаді старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 не узгоджується з вищевикладеними нормами спеціального законодавства України щодо проходження військової служби.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на відрядження, суд зазначає таке.

Позивач за період проходження військової служби на посаді інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі наказів №66 від 28.03.2022, №70 від 01.04.2022, №98 від 29.04.2022, №102 від 03.05.2022, №104 від 05.05.2022, №115 від 16.05.2022 відбував у службові відрядження: 29.03.2022, 01.04.2022, з 29.04.2022 по 30.04.2022, 04.05.2022, 06.05.2022, з 17.05.2022 по 18.05.2022, що також підтверджується копіями посвідчень про відрядження.

Представник відповідача вказує, що відрядження позивачу не оплачені, у зв`язку з неподанням позивачем звітів про витрати на відрядження та неналежним оформленням посвідчень про відрядження: від 29.04.2022 №243; від 05.05.2022 №284; від 01.04.2022 №160; від 03.05.2022 №255; від 28.03.2022 №145; від 17.05.2022 №450.

Оцінюючи вказані твердження сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України та механізм відшкодування витрат на відрядження визначає наказ Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105 (далі Інструкція №105).

Підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України (п. 9 Інструкції №105).

П.10 Інструкції №105 визначає, що окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням). Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.

Згідно з п.20 Інструкції №105 виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них). Відмітки засвідчуються підписом та гербовою печаткою.

Відповідно до п.19 Інструкції №105 забороняється здійснювати виплату добових та відшкодовувати витрати на найм житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення.

Як установлено судом, посвідчення про відрядження від 17.05.2022 №450, від 28.03.2022 №14, від 03.05.2022 №255, від 05.05.2022 №284 не містять дати та часу прибуття у відрядження та вибуття до місця служби. Посвідчення від 01.04.2022 №160, від 05.05.2022 №284 не містять гербової печатки КП «Дніпропетровська ОКЛ ім. І.І. Мечникова».

Отже, посвідчення про відрядження не оформлені належним чином. Відтак, відсутні підстави для відшкодування позивачу добових витрат.

Крім того, відповідно до абзацу 11 пункту 24 Інструкції №105 виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).

З метою недопущення фінансових порушень під час направлення військовослужбовців у відрядження під час дії воєнного стану, на підставі вимог заступника Міністра оборони України №9696/з від 20.05.2022, військовослужбовці, під час направлення у відрядження під час дії воєнного стану забезпечуються: видачею продовольчих атестатів (або добовим польовим набором продуктів (повсякденним набором сухих продуктів); зарахуванням на продовольче забезпечення із забезпеченням триразовим харчуванням.

Зважаючи, що позивач під час відрядження триразовим харчуванням не забезпечувався, він мав забезпечуватись повсякденним набором сухих продуктів.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судові витрати розподілу згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );

3) відповідач 2 ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Повне судове рішення виготовлено 20.01.2025.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ