Справа № 420/40171/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення йому - ОСОБА_1 , за період з 02.03.2020 по 10.01.2022 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.03.2020 по 10.01.2022 року відповідно до положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078) з урахуванням базового місяця січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ №44 від 15.01.2004;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не перерахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 02.03.2020 по 10.01.2022 року (з урахуванням виплачених сум) відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (з відрахуванням раніше отриманих сум);

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.03.2020 по 10.01.2022 року (з урахуванням виплачених сум) відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (з відрахуванням раніше отриманих сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержання військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. затвердженого постановою КМУ №44 від 15.01.2004;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та належної доплати індексації грошового забезпечення за період з березня 2020 по січень 2022 роки, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та належну доплату індексації грошового забезпечення за період з березня 2020 по січень 2022 роки, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення з 02.03.2020 року по 31.12.2020 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року.

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 02.03.2020 року по 31.12.2020 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 01.01.2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, з врахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення з 01.01.2021 по 31.122021 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2021 по 31.12.2021 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, з врахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 10.01.2022 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2021 по 31.12.2021 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, з врахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення йому - ОСОБА_1 , за період з 11.01.2022 по 10.01.2023 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ №44 від 15.01.2004;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо не перерахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2022 по 10.01.2023 року (з урахуванням виплачених сум) відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (з відрахуванням раніше отриманих сум);

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 11.01.2022 по 10.01.2023 року (з урахуванням виплачених сум) відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (з відрахуванням раніше отриманих сум) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержання військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. затвердженого постановою КМУ №44 від 15.01.2004;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та належної доплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2022 по січень 2023 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 здійснити нарахування та належну доплату індексації грошового забезпечення за період з січня 2022 по січень 2023 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення з 10.01.2022 по 31.12.2022 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 10.01.2022 по 31.12.2022 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, з врахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 10.012023 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2023 по 10.01.2023 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Залишаючи позов без руху, суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим ст.160-161 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач вважаючи порушеними свої права щодо невиплати в належному розмірі грошового забезпечення (в тому числі індексації) в/ч НОМЕР_1 у період з 02.03.2020 по 10.01.2022, та в/ч НОМЕР_2 у період з 11.01.2022 по 10.01.2023.

Однак згідно з п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Позивач у змісті позову не виклав правового обґрунтування протиправності дій відповідача в/ч НОМЕР_2 щодо виплати індексації грошового забезпечення у січні 2023 року.

Водночас, згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Всупереч ч.4 ст.161 КАС України позивач не надав доказів на підтвердження періоду проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 з 02.03.2020 по 10.01.2022, та у в/ч НОМЕР_2 з 11.01.2022 по 10.01.2023.

Також позивач у змісті позовних вимог зазначає, що двічі звертався до в/ч НОМЕР_1 із заявим, на які не отримано жодних відповідей. Проте доказів на підтвердження отримання відповідачем таких заяв до позову не долучено.

При цьому, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо виплати зі зменшеного посадового окладу та окладу за військовим званням грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивачу необхідно надати належні докази виплати йому грошового забезпечення у спірні періоди. Такі докази повинні містити період виплати, розмір та порядок їх обчислення, із визначенням розміру індексації, враховуючи те, що саме розмір грошового забезпечення позивач вважає неправомірно обчисленим.

Крім того, згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23 - зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

До 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, відповідно перехідні положення щодо продовження строків на час дії карантину не міг стосуватися вказаної норми, яка не передбачала будь-яких строків. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто такий строк повинен обчислюватися з 19.07.2022 року.

Однак Верховний Суд дійшов висновку, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, у тому числі у випадку положень ст.233 КЗпП України, якими не встановлювався будь-який строк.

Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також у постанові від 28.09.2023 по справі №140/2168/23 з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23 та від 28.09.2023 по справі №140/2168/23, та вважає, що саме з дати виключення в списків особового складу частини та всіх видів забезпечення обчислюється тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Оскільки на день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини з ним проводяться усі розрахунки та його повідомляють про виплату йому усіх належних сум. Отже у разі незгоди зі розміром виплат виключений зі списків особового складу військовослужбовець повинен був бути обізнаним про виплачене не у повному розмірі грошове забезпечення.

Позивач заявив, що 10.01.2023 його виключено із особового складу в/ч НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, з урахуванням того, що з 01.07.2023 року завершений строк дії карантину, з 01.07.2023 року обчислюється тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Також у постанові від 09.11.2023 по справі №520/12478/22 Верховний Суд дійшов висновку, що дата отримання відповіді не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного суд вважає, що дата отримання листа відповідача не може пов`язуватись із датою початку обчислення строку звернення з цим позовом до суду.

В такому разі, звертаючись до суду з цим позовом через підсистему «Електронний суд» 25.12.2024 року (позов зареєстровано судом 26.12.2024 року за вхід. №40038/24), позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно було подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску, а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Суд вважав необхідним залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, та роз`яснює, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду: 1) належним чином оформленого позову; 2) належних доказів в обґрунтування позовних вимог; 3) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності його пропуску.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

На виконання ухвали суду представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи часткове усунення недоліків позову, суд вважає необхідним продовжити позивачу строк на усунення недоліків позову шляхом надання належним чином оформленого позову та належних доказів в обґрунтування позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 80, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху, продовживши строк на усунення недоліків позову.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Катаєва