Справа № 200/115/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

13 січня 2025 року Справа №200/115/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю:

секретаря судового засідання Столяренко Я.С.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача Каліча Є.А.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати повідомлення (додаток 7 до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024) від 26.11.2024 №09/18261 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду заяви про надання відстрочки від призову від 18.12.2024;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі комісії із питань надання відстрочки надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яку оформити відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024.

Також позивачем подано клопотання про забезпечення позову, де він просив заборонити відповідачу та третій особі вчиняти дії, пов`язані із мобілізацією позивача, у тому числі дії щодо вручення та направлення повісток про виклик, направлення позивача на проходження військово - лікарської комісії, вручення йому мобілізаційного розпорядження, винесення наказу про призов за мобілізацією до закінчення розгляду адміністративної справи. В обґрунтування заяви позивач посилається на протиправність відмови у наданні відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім іншого, позивач зазначив, що разом із відповіддю на заяву про надання відстрочки відповідач направив повістку про необхідність з`явитись до ТЦК із метою «визначення призначення на особливий період». На думку позивача зазначене свідчить про можливість настання негативних наслідків для нього, зокрема, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, через невиконання протиправних вимог з`явитися до ТЦК.

Суд зазначає, що згідно з тимчасовим посвідченням № 02/5466 від 10.07.2019 позивач є військовозобов`язаним, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою Харківського національного університету внутрішніх справ від 14.05.2024 № 12/143 позивач в 2022 році вступив до аспірантури, навчається на денній формі навчання, строк закінчення навчання 01.10.2016.

Відповідно до довідки про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 06.12.2024 позивач не порушує послідовності здобуття освіти, передбаченої ст. 10 Закону України «Про освіту» (раніше отримав ступень магістра), станом на тепер здобуває ступень/рівень освіти доктор філософії.

Позивач наполягає на наявності в нього права на відстрочку відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, згідно з яким призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

На звернення позивача про надання відстрочки від призову від 01.11.2024, 18.12.2024 комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 направила позивачу повідомлення від 26.11.2024 № 09/18261, яким у наданні відстрочки відмовила через подання заяви не особисто.

Суд зауважує, що за змістом п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок), військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період тільки до ухвалення комісією рішення про надання відстрочки або відмови у наданні відстрочки. Комісією відповідача станом на тепер ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки через неособисту подачу позивачем відповідних заяви та документів, а відтак позивач, як військовозобов`язаний, може підлягати призову на військову службу.

Пунктом п. 63 цього Порядку визначено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 68 Порядку придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.

Так, позивач отримав від відповідача повістку № 7333 від 14.11.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.12.2024 о 9:00 з метою визначення призначення на особливий період.

При цьому, з приписів Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виходить, що військовозобов`язані, які призвані на військову службу під час мобілізації в особливий період, втрачають статус військовозобов`язаних та набувають статусу військовослужбовців, в той час як відстрочка може бути надана лише військовозобов`язаному.

Відповідно до матеріалів справи відповідач не розглядав по суті заяву позивача, у наданні відстрочки відмовлено через надання позивачем заяви та документів, що підтверджують право особи на відстрочку, не особисто, при цьому, предметом розгляду в цій справі, є зокрема, зобов`язання відповідача надати та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за умови встановлення наявності такого права, і унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 151 цього Кодексу позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених приписів слідує, що забезпечення позову застосовується з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків стосовно відновлення порушеного права особи.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак приймає заходи задля забезпечення можливості виконання судового рішення, що може бути прийнято на користь позивача за наслідком розгляду справи.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 № 3-рн/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (ст. 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (ст. 13) (п. 9 мотивувальної частини рішення).

Зважаючи на встановлені судом під час розгляду заяви обставини суд дійшов висновку про наявність небезпеки настання неможливості виконання рішення суду у цій справі, якщо його буде прийнято на користь позивача та, відповідно, неможливості поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, неспівставність негативних наслідків у такому випадку від вжиття відповідних заходів забезпечення позову з негативними наслідками, які можуть настати у разі призову позивача на військову службу та підтвердження наявності у нього права на відстрочку, що є достатньою підставою для забезпечення позову.

Водночас, при обранні заходів забезпечення позову суд виходить із того, що вручення позивачу мобілізаційного розпорядження, документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації (про заборону чого позивач просить суд) матиме своїм наслідком призов позивача на військову службу під час мобілізації, відповідно, в подальшому набуття позивачем статусу військовослужбовця, що є невідворотним у даному випадку, а направлення осіб на проходження військово-лікарської комісії (що також позивач просить суд заборонити) до вирішення питання про надання їм відстрочки прямо заборонено п. 63 Порядку (в той час як у цій справі вирішується питання правомірності відмови позивачу наданні відстрочки), відтак, наведене свідчить про наявність підстав для заборони вчинення щодо позивача таких дій.

При цьому, оцінюючи також запропонований позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони вручення та направлення повісток про виклик позивача, суд вважає його застосування необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено в чому полягає у такому випадку невідворотність наслідків (за умови обрання наведених вище заходів забезпечення позову, застосування яких суд вважає виправданим).

Так, забезпечення адміністративного позову може бути застосовано судом виключно за наявності обставин, визначених у статті 150 КАС України, що підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Щодо вимог позивача заборони проводити вказані заходи як відповідачу, так і третій особі, то Порядок не містить приписів, що надавали б повноваження на здійснення таких заходів безпосередньо відділам РТЦК та СП.

Зокрема, згідно з п. 81 Порядку призов громадян (військовозобов`язаних та резервістів) на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють саме районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

У свою чергу відповідності до п. 6 Порядку призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період полягає у: оповіщенні резервістів та військовозобов`язаних про виклик, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу; прибуття резервістів та військовозобов`язаних до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби; перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації; відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Тобто, саме районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (а не їх відділи) забезпечують проведення заходів з призову громадян (військовозобов`язаних та резервістів) на військову службу під час мобілізації, зокрема, з проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби, з документального оформлення призову на військову службу під час мобілізації.

Крім іншого, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, є структурним підрозділом саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , утвореним у складі останнього.

Відтак, достатніми у даному випадку суд вважає вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати дії, пов`язані з призовом ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, а саме: щодо направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, вручення мобілізаційного розпорядження, документального оформлення призову на військову службу під час мобілізації.

На переконання суду, вжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову.

Суд вважає за необхідне при цьому зазначити, що забезпечення мобілізації в Україні є вкрай важливим завданням у воєнний час, однак у даному випадку мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави; віднайти такий баланс у разі спору можливо лише за наслідками розгляду справи по суті та прийняття відповідного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати дії, пов`язані з призовом ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, а саме: щодо направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, вручення мобілізаційного розпорядження, документального оформлення призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.01.2025.

Суддя А.С. Михайлик