Справа № 160/30569/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
18.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України в частині внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) порушує послідовності, визначені частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України вжити заходів щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
20.01.2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову відповідно до якої заявник просить:
- вжити заходи щодо забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом позивача на військову службу по мобілізації, зокрема затримання, утримання, видача повісток, мобілізаційних розпоряджень, переміщення особи до навчальних центрів, інших військових частин тощо, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувач вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», при цьому, позивачем отримано довідку №423333 про здобувача освіти, в якій зазначено, що на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти: ні порушує послідовність, визначену ст.10 Закону України "Про освіту", водночас, за твердженням позивача вказані відомості не відповідають дійсності, у зв`язку із чим позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про внесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо черговості здобуття ним освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" вказати: "Так, не порушує", однак, станом на момент подання позовної заяви відповідних дій відповідачем не здійснено і будь-якої відповіді не надано. Крім цього, позивач отримав повістку для звірки даних. Разом з цим, позивач зазначає, що 18 січня 2025 року позивача було затримано працівниками поліції (копія протоколу адміністративного затримання додається) та доставлено на обласний мобілізаційний пункт. Після чого обмежили його пересування. Після того позивача направили за словами працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 до навчального центру. Позивачу не видавали, жодних документів в тому числі постанови ВЛК, мобілізаційного розпорядження, наказу тощо. На день подання заяви Позивач все ще обмежений у пересуванні. В протоколі адміністративного затримання зазначено, що затримання особи необхідно для припинення правопорушення ст. 210 КУпАП, проте якого саме правопорушення не зазначено, протоколу про адміністративне правопорушення не складалося, у додатку РЕЗЕРВ+ до моменту затримання дані про порушення ним законодавства про мобілізацію не зазначалося. Отже такі дії працівників поліції, ІНФОРМАЦІЯ_3 порушили права позивача та значно ускладнюють виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Отже, без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно позивача будуть завершені, а тому будь-яке рішення суду у цій справі не поновить його порушені права.
Перевіривши подану заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.
Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Так, суд зазначає, що у даній справі відсутній будь-який спір між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим заявлена вимога про забезпечення позову фактично не стосується предмета позову, оскільки спір щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період наразі відсутній, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
Отже заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Суддя М.В. Дєєв