Справа № 400/9449/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 р. № 400/9449/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_3 ,

провизнання протиправним та скасування постанови від 21.09.2024, наказу від 22.09.2024 №264, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі- позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач 2), в якій він просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оформлену довідкою від 21.09.2024

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 22.09.2024 № 264, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби ОСОБА_1 у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач, не зважаючи на те, що має захворювання, несумісні з проходженням військової служби, в ІНФОРМАЦІЯ_4 пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби. Позивач стверджує, що він повідомив членів ВЛК що має хронічне захворювання і підтвердив це копіями медичних документів. Медичний огляд під час проходження ВЛК проводився поверхнево, що й призвело до висновку про придатність позивача до проходження військової служби. Огляд лікарем-кардіологом, лікарем-терапевтом під час проходження ВЛК не проводився, ЕКГ ( яке необхідне та обов`язкове для проходження під час проведення ВЛК) проведено не було. Медичні документи, що були у ОСОБА_1 членами ВЛК до уваги не бралися взагалі, не вивчалися ними. Відповідно до запису в військовому квитку згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.09.2024 № 264 ОСОБА_1 зараховано на посаду курсанта в військову частину НОМЕР_1 , в розпорядженні якої він наразі перебуває. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2024 солдат ОСОБА_1 зарахований курсантом навчального взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , перебуваючи з 22.09.2024 в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 , (враховуючи його стан здоров`я, який унеможливлює проходження військової служби) відмовляється від виконання покладених на нього обов`язків та наполягає на звільненні його з військової служби та виключенні його з військового обліку після повторного проведення ВЛК. Однак, не зважаючи на це, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 не перевірено наявність медичних протипоказань ОСОБА_1 до проходження військової служби та не направлено останнього для проходження обстеження та повторної ВЛК.

Ухвалою від 11.10.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив спрощене провадження у справі, визначив, що розгляд справи буде здійснюватися без виклику сторін, встановив строк для подання сторонами заяв по суті.

Відповідач1 проти позову заперечив, у відзиві акцентував увагу суду, що позивач до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду оскаржуваної довідки не звертався. Також, відповідач 1 зазначає, що позивачем визначено спосіб захисту свого права шляхом скасування наказу від 22.09.2024, тобто шляхом скасування індивідуального акту. Проте, на час звернення до суду цей наказ вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та зарахування його до військової частини. Після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, які регулюються Закрном України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому, якщо позивач на цей час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право в установленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Відповідач 1 просить з цих мотивів у задоволенні позовів відмовити.

Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Відповідач 2 відзив до суду не надав свою позицію щодо позовних вимог не висловив.

Ухвалою від 18.10.2024 суд задовольнив клопотання представника позивача, витребував у ІНФОРМАЦІЯ_1 завірені належним чином копії наказу про призов на військову службу ОСОБА_1 , мобілізаційне розпорядження щодо ОСОБА_1 .

На виконання цієї ухвали відповідачем 1 надано до суду витяг з наказу про призов на військову службу позивача.

06.01.2025 суд ухвалив витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 картку обстеження та медичного огляду, довідку військово-лікарської комісії від 21.09.2024 року за результатами медичного огляду ОСОБА_1 .

Вимоги ухвали виконано відполвідачем 16.01.2025.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

До позовної заяви додано довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.09.2024, за відомостями якої ОСОБА_1 придатний до військової служби, діагноз здоровий.

Карткою обстеження та медичного огляду, що витребувана судом у відповідача, підтверджується, що 21.09.2024 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_1 . Картка містить такі відомості: діагноз та постанова ВЛК - здоровий; на підставі графи ІІ Розкладу хвороб - придатний до військової служби. На першому аркуші картки є відмітка про проведення дослідження флюорографії органів грудної клітки. Зворотній аркуш висновку ВЛК містить написи «придатний», зроблені 21.09.2024 хірургом, невропатологом, офтальмологом, лором, психіатром. В графі 11 картки зазначено: здоровий. За висновком картки позивач є придатним до військової служби. Картка підписана головою, членом і секретарем ВЛК.

Відповідачем надано також до матеріалів справи довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.09.2024 № 11, якою позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Вбачається, що цю довідку складено на підставі зазначеної вище картки обстеження та медичного огляду від 21.09.2024, проведеного ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 , та довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2024

Витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 441 від 21.09 2024 підтверджується, що на виконання вимог Указу Президента України від 23.07.2024 № 4724 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацію до військової частини НОМЕР_1 з 21.09.2024 року солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 264 від 22.09.2024 солдат ОСОБА_1 призначений курсантом навчального взводу навчальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Позивачем додано до матеріалів справи протокол ультразвукового дослідження серця, проведеного 22.05.2024, протокол електрокардіографічного дослідження від 10.06.2024, висновок добового моніторування ЕКГ, консультативні висновки 2010, 2024 років.

Вважаючи висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2024 необ`єктивним, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування, а також скасування наказу про призов позивача на військову службу.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Так, приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. за №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII).

Приписами ч.1 ст.1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

У відповідності до ч.10 ст.2 Закону №2232-XII, та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. за №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008р. за №1109/15800 (надалі - Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Приписами п.1.2 розділу І Положення №402 визначено, що військово-лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України).

Відповідно до п.1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Положеннями п.2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних врегульований пунктом 3 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІ Положення № 402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Згідно з п. 3.4 розділу ІІ Положення № перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.

Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Під час дії правового режиму воєнного стану ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші дослідження виконуються за показаннями.

Відповідно до п. 3.8 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу, зокрема: «Придатний до військової служби»; «Непридатний до військової служби», «Тимчасово непридатний до військової служби».

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Отже, законодавством регламентовано чітку процедуру проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовця ВЛК, яка передбачає здійснення медичного огляду особи відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань.

У відповідності до п.20.1-20.2. розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Відповідно до п. 2.3.3. пункту 2.3 Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Повноваження Центральної військово-лікарської комісії визначені 2.3.4. Положення № 402, серед яких, зокрема, право оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи, розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Повноваження щодо прийняття постанов згідно з Положенням № 402, а також права контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК має і військово-лікарська комісія регіону (п. 2.4.5. Положення № 402).

З наведеного суд робить висновок, що дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті штатними ВЛК, можуть бути оскаржені ВЛК вищого рівня (ВЛК регіону) або ЦВЛК, які наділені, зокрема, повноваженнями перегляду оскаржуваної постанови ВЛК, прийняття рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не вважає незаконним сам факт направлення його для проходження військово-лікарської комісії, проте він не згодний з висновком цієї комісії щодо визначення ступеня придатності до військової служби. При цьому позивач посилається на наявність у нього захворювання системи кровообігу та серця, на підтвердження якого ним було надано відповідну медичну документацію, проігноровану членами ВЛК.

Суд зауважує, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ступеня його придатності до військової служби, позивач мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови, що не було ним реалізовано.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як вже зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Оскільки позивач не звертався до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку відповідача та не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби, підстави вважати, що таке рішення ВЛК є протиправним за суттю наразі відсутні.

Проте, розглядаючи спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття цього рішення.

Судом встановлено, що постановою військово-лікарської комісії відповідача, оформленою довідкою від 21.09.2024, позивач був визнаний придатним до військової служби.

Із наданої до суду картки обстеження та медичного огляду від 21.09.2024 року позивач оглянутий лікарями: хірургом, невропатологом, офтальмологом, лором, психіатром

Разом із тим, у відповідних графах відсутні результати медичного огляду, прізвища та ініціали лікарів: терапевта, дерматовенеролога, стоматолога.

За таких обставин, у суду відсутні належні та достовірні докази того, що огляд позивача проведений в повному обсязі усіма лікарями, а саме терапевтом, дерматовенерологом, стоматологом, як того вимагає абз. 2 пункту 3.2 глави 3 розділу II Положення № 402.

Крім того, з наданої суду медичної документації вбачається, що позивачу не призначено та не вказано жоден із обстежень визначених п. 8 картки обстеження та медичного огляду.

Водночас, пункт 3.4 глави 3 розділу II Положення №420 передбачає обов`язковість таких методів дослідження.

Наведене зумовлює висновок суду про те, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено, з урахуванням яких факторів зроблено висновок про придатність позивача до військової служби, оскільки медичний огляд позивача проведений не в повному обсязі.

Відтак, суд вважає, що медичний огляд позивача Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 проведений із процедурними порушеннями, та є самостійною підставою для скасування рішення військово-лікарської комісії, оскільки така прийнята відповідачем без урахування усіх передбачених Положенням №420 факторів, що характеризують стан здоров`я позивача.

Отже, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом було встановлено допущені з боку ВЛК порушення саме процедури проведення медичного огляду позивача, проведення медичного огляду не в повному обсязі, суд дійшов висновку, що рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.09.2024 прийнято без дотримання вимог Порядку №402, про що зазначено вище.

Відтак, постанова військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 прийнята необґрунтовано, без належного та повного медичного обстеження позивача, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач визначив спосіб захисту свого права шляхом визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 22.09.2024 № 264, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 , зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби ОСОБА_1 у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2024 № 264 позивача призвано на військову службу по мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Тобто, оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та зарахування його до ВЧ НОМЕР_1 .

Після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008. Даними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування висновків ВЛК, наказів про призов та про направлення до військової частини. Ці акти індивідуальної дії вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.

Суд звертає увагу на приписи пунктів 4-7 Положення №1153, відповідно до яких громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Частина 3 ст. 24 Закону №2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 12 Положення №1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п. 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення №1153.

Згідно з абзацом 2 п. 225 Положення №1153 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення №1153 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Разом з тим, позивач із рапортом про його звільнення із зазначенням передбачених законом підстав, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, у цьому випадку наказ, не звертався.

Отже, суд висновує, що оскаржуваний наказ відповідача є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби.

Після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначається Законом № 2232-ХІІ та Положенням № 1153. Ними не передбачено звільнення (залишення) військової служби шляхом скасування наказу про призов на військову службу під час мобілізації. Цей наказ вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.

Позивач приступив до виконання обов`язків військовослужбовця за відповідною посадою, а відповідач позбавлений законодавчої можливості скасовувати власний акт індивідуальної дії про його призов на військову службу під час мобілізації, який вичерпав свою дію. Скасування акту індивідуальної дії про призов на військову службу під час мобілізації після його реалізації та вичерпання своєї дії порушує стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, на що указано в аналогічних правових позиціях судів касаційної інстанції у справі №5/573 (провадження № К-31177/09) та у справі № 9901/286/19.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі №816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14.07.2021 у справі №9901/96/21, від 27.10.2022 у справі №П/9901/97/21).

За таких обставин, суд не знаходить підстав для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 22.09.2024 № 264 про призов позивача на військову службу, а також зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби, оскільки, як вже зазначалось вище, таке звільнення має відбуватись з врахуванням процедури, встановленої Законом №2232-ХІІ і Положенням №1153.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 , то суд зауважує, що наразі позивач має статус військовослужбовця. Визнання протиправним і скасування постанови Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оформленої довідкою від 21.09.2024, не призведе до повернення позивачу статусу військовозобов`язаного.

Положеннями п.3.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Що стосується військовослужбовців, то відповідно до п. 1.4. розділу ІІ Положення № 402 , їх медичний огляд здійснюють гарнізонні (госпітальні) ВЛК, інші позаштатні постійно і тимчасово діючі ВЛК в залежності від профілю військової спеціальності. За приписами пункту 6.1. глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

З огляду на ці норми, проведення повторного медичного огляду ОСОБА_1 знаходиться за межами компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 не спростовано порушення процедури проведення медичного огляду позивача Військово-лікарською комісією, посилання на які міститься в позові.

Водночас, позивачем не доведено, що похідні позовні вимоги є належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи викладене у сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З огляду на те, що суд задовольняє основну позовну вимогу, сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача, яким прийнято оскаржуване рішення.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оформлену довідкою від 21.09.2 024

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко