Справа № 440/11141/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11141/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Державна установа "Полтавська виправна колонія (№64)" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області, в якій просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білокінь Ю.А. щодо списання коштів в сумі 18250,12 грн, що містились на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» державної установи «Полтавська виправна колонія (№64);

- зобов`язати Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути грошові кошти в сумі 18250,12 грн, що містилися на картковому рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дії відповідача щодо списання коштів в сумі 18250,12 грн, що містились на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» державної установи «Полтавська виправна колонія (№64), які були особистими коштами засуджених, вказує, що списання коштів державним виконавцем відбулося без винесення постанови про арешт коштів боржника.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки визначено усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у задоволенні заяви Державної установи "Полтавська виправна колонія (64)" про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву Державної установи "Полтавська виправна колонія (64)" до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2024 апеляційну скаргу Державної установи "Полтавська виправна колонія (64)" задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №440/11141/24 скасовано. Адміністративну справу №440/11141/24 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Справа №440/11141/24 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 24.12.2024, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчого провадження №74681311, докази зняття арешту з майна Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64) накладеного в межах ВП №74681311. Зобов`язано витребувані докази надати до 07 січня 2025 року.

Відповідачу копію ухвали доставлено до електронного кабінету 30.12.2024, проте відповідач відзив на позовну заяву та витребувані документи суду не надав.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, У Полтавському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №74681311, відкрите постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білоконь Ю.А. від 08.04.2024 про стягнення з ДУ «Полтавська виправна колонія №64 виконавчий збір на користь Полтавського державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області у розмірі 36143,12 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 7150 від 15 липня 2024 року Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнуто з рахунку UA2243277 Державної установи «Полтавська виправна колонія №69» на користь Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за ВП №№74681311 з виконання виконавчого документа постанови №6803853 виданого 05.01.2022 18250,12 грн.

Державний виконавець Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видав розпорядження №74681311 від 22.07.2024 про перерахунок грошових коштів Державної установи « Полтавська виправна колонія (№64) з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа постанови №6803853 виданого 05.01.2022 у сумі 18250,12 грн виконавчого збору.

Постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білоконь Ю.А. від 22.07.2024 про закінчення виконавчого провадження №74681311 на підставі п.9 частини 1 статті 39,40 Закону України «Про виконавче провадження».

Внаслідок виконання вказаних дій відповідача, з рахунку позивача НОМЕР_1 списано грошові кошти у розмірі 18250 грн.

Такі дій позивач вважає протиправними зазначає, що рахунок НОМЕР_1 згідно договору №62-Ю/15 РLТ є депозитним рахунком установи, на який перераховуються особисті гроші засуджених.

Відповідні обставини зумовили його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону.

Так, згідно з ч.1, ч.2 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч.2, ч.6 ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За правилами ч.3, ч.4 ст.56 Закону №1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Пунктом 1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені ст.68 Закону №1404-VIII, за змістом якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до положень ст.70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша).

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, із набранням чинності Законом №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Отже, враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями порушити права інших осіб, в тому числі прав засуджених на отримання своїх особистих коштів, які знаходяться на рахунку установи.

Так, судом з`ясовано, що Державна установа «Полтавська виправна колонія (№ 64)» має картковий рахунок у банку «УКРГАЗБАНК» НОМЕР_1 згідно Договору № 62-Ю/15 PLT на відкриття карткового рахунку та обслуговування корпоративної банківської платіжної картки від 09.02.2015 року.

На зазначений рахунок установою перераховуються особисті гроші засуджених із депозитного рахунку установи.

Згідно п.3 абзац 6 Порядку обліку особистих грошей, цінностей і речей осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, а також виданого їм речового майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 23 серпня 2013 року № 1782/5 (далі Порядку) особисті гроші - гроші (грошові кошти) засуджених (осіб, взятих під варту), які підлягають зарахуванню на їх особові рахунки (обліковуються на цих рахунках) в національній валюті (гривні), і використовуються відповідно до законодавства;

Відповідно до Розділу ІІІ п. 1 Порядку обліку підлягають гроші (грошові кошти), які: здані до СІЗО на зберігання при обранні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосуванні тимчасового чи екстрадиційного арешту; надійшли засудженому (особі, узятій під варту) поштовим (телеграфним) переказом; вилучені з листів, посилок, бандеролей (за винятком грошей (грошових коштів),вилучених у дохід держави за рішенням суду або за мотивованою постановою начальника СІЗО, санкціонованою прокурором, прихованих від огляду, а також вилучених при обшуках); зароблені засудженим (особою, узятою під варту) під час перебування в УВП(СІЗО); надійшли на депозитний рахунок або в касу УВП (СІЗО) на ім`я засудженого особи, узятої під варту) (у тому числі пенсія).

Усі особисті гроші тимчасово зберігаються на депозитному рахунку, відкритому на ім`я установи в органі Державної казначейської служби України, та повертаються їх власникам або перераховуються згідно із законодавством.

Стаття 10 Закону передбачає наступні заходи примусового виконання рішень:

- звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права),корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

- вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

- заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

- інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

В супереч вимогам статті 48 Закону України Про виконавче провадження» за розпорядженням старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білокінь Юлії Андріївни списані кошти з рахунку установи без винесення постанови про арешт коштів боржника.

Згідно ч. 3 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/ електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Крім того, за змістом частини 2 статті 48 Закону «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно ст.77 Господарського кодексу України казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні.

У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства. Інші особливості господарської та соціальної діяльності казенних підприємств визначаються цим Кодексом, законом про державні підприємства та іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 1 Положення про Державну установу "Полтавська виправна

колонія (№ 64)", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.03.2020 № 1117/5, виправна колонія (№ 64) є державною установою, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВС України).

Органом управління виправної колонії є Міністерство юстиції України.

Діяльність виправної колонії контролюється та координується Північно Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань.

Управління та контроль за діяльністю виправної колонії у сфері ресурсного

забезпечення, матеріально-технічних ресурсах, необхідних для здійснення виробничої діяльності, у тому числі комунальних послугах, продуктах харчування та речовому забезпеченні здійснюється державною установою «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України».

Виправна колонія є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, може мати інші печатки та штампи.

Виправна колонія є бюджетною неприбутковою установою.

Пунктом 12 Положення передбачено, що майно виправної колонії перебуває у державній власності, використовується нею на правах оперативного управління виключно для забезпечення виконання її завдань та не може бути об`єктом застави.

Виправна колонія утримується за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством (пункту 13 Положення).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, старшим державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Білокінь Юлією Андрієвною протиправно надано розпорядження № 74681311 від 22.07.2024 року на перерахування коштів з рахунку установи, на якому обліковуються особисті кошти засуджених, у тому числі їх заробітна плата, пенсія тощо. У результаті чого, неправомірно списані кошти засуджених в сумі 1 8250,12 грн. згідно платіжної інструкції № 7150 від 15.07.2024 року. Тобто старшим державним виконавцем відділу ДВС неправомірно стягнуті не належні установі кошти, на погашення її боргів.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову, які стосуються визнання протиправними дії державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білокінь Ю.А. щодо списання коштів в сумі 18250,12 грн, що містились на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» державної установи «Полтавська виправна колонія (№64) та зобов`язання Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)» грошові кошти в сумі 18250,12 грн, що містилися на картковому рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Отже, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" (, вул. Старокотелевська, 6, м.Полтава) до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, пров. Стешенка, 6, м.Полтава), треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (вул.Єреванська, будинок 1, м. Київ, код ЄРДПОУ 23697280), Управління Державної казначейської служби у м. Полтаві Полтавської області (вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, код ЄРДПОУ 38019510) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білокінь Ю.А. щодо списання коштів в сумі 18250,12 грн, що містились на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64).

Зобов`язати Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)» грошові кошти в сумі 18250,12 грн, що містилися на картковому рахунку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», шляхом направлення до Державного казначейства України подання про повернення коштів з бюджету на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко