Справа № 380/14932/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/14932/24 пров. № А/857/24392/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манук`ян Марти Андріївни на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року, ухвалене суддею Кондратюк Ю.С. у м.Львові в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/14932/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), у якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо виключення його із військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції, чинній на дату подання заяви, а саме 04.05.2024, та неналежного розгляду заяви від 10.05.2024 щодо виключення його з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції чинній на дату подання заяви, а саме 04.05.2024; зобов`язати розглянути заяву від 10.05.2024 щодо виключення його з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції, чинній на дату подання заяви, а саме 04.05.2024, та прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції, чинній на дату подання заяви, а саме 04.05.2024.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що у відповідача був відсутній обов`язок розглянути належним чином звернення позивача та виключити останнього з військового обліку згідно норм законодавства які діяли до 16.06.2024 року. Так, позивач перш за все направив першу заяву на виключення із військового обліку до внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» які набрали чинності 16.05.2024. Той факт, що відповідач не отримав вказаний лист не спростовує факту подання такої заяви та відповідно заявлене право на виключення позивача з військового обліку. Крім цього, дані про наявність судимості у позивача та відповідно підставності виключення останнього з військового обліку були наявні у ТЦК за місцем його проживання та відповідно відповідач як орган який відповідальний за ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів мав самостійно виключити позивача із військового обліку. Звертає увагу суду, що підстава для виключення позивача з військового обліку виникла в період до 16.05.2024 року і в даному випадку закон не має зворотної дії та не може скасовувати право позивача на підставність його виключення з військового обліку так як такий мав бути виключений ще у 2005 році після набрання вироком законної сили. Вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 мав обов`язок виключити позивача з військового обліку і без подання відповідної заяви позивачем так як такий обов`язок був покладений на відповідача і не був пов`язаний із виконанням його лише в межах розгляду звернення громадян. Проте, відповідач у відповідь на заяву позивача та доданих документів рішення за наслідком розгляду цієї заяви або мотивовану відмову не прийняв та протиправно надав лист про необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подання такого роду заяви. Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про виключення з військового обліку та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то в контексті спірних правовідносин суд може зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву позивача, за результатами розгляду якої відповідачу необхідно прийняти відповідне рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з вироком Апеляційного суду Львівської області від 04.05.2005 по справі №1-5/2005 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.141, ч.2 ст.296, п.п.1, 9, 10, 15 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України до 15 років позбавлення волі. На підтвердження вказаного позивачем також надано суду витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості».

У позовній заяві зазначено, що 10.05.2024 позивач направив заяву про виключення його з військового обліку з огляду на наявність судимості за тяжкий злочин до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачем до відзиву долучена заява позивача про виключення його з військового обліку, датована позивачем та підписана ним 30.05.2024, з штампом відповідача, на якому вказано вх. № 7764 03.06.2024.

Листом від 03.06.2024 за № 5632 відповідачем надано відповідь позивачу, яку направлено поштовим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком 660, де вказано, що взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, тому позивачу необхідно особисто прибути до відповідача.

Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача від 10.05.2024 щодо виключення позивача із військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції, чинній на 04.05.2024, та неналежного розгляду заяви позивача від 10.05.2024 щодо виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції чинній на 04.05.2024, оскільки взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, тому позивачу необхідно особисто прибути до відповідача. Також, за відсутності військово-облікових документів позивача суд позбавлений можливості встановити, у якому саме районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки перебуває на військовому обліку позивач, і чи взагалі позивач перебуває на військовому обліку.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 грудня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В подальшому воєнний стан був продовжений Указами Президента України, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону №2232-XII взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, ступеня їх придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей. Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Згідно з ч. 9 ст. 14 Закону №2232-XII на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, крім іншого: зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання; виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 3633-IX від 11.04.2024 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.

Як зазначалось вище, представник позивача у позовній заяві зазначив, що 10.05.2024 позивач направив заяву про виключення його з військового обліку з огляду на наявність судимості за тяжкий злочин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого до позовної заяви додано заяву за підписом позивача, датовану 10.05.2024, та копію опису вкладення у цінний лист. Однак, не додано розрахункового документа та/або повідомлення про вручення відправлення, які можуть підтвердити факт надсилання заяви відповідачу, та у яких зазначається номер відправлення, за яким можна відстежити рух відправлення на сайті поштового оператора «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html. В той час, опис вкладення, який долучений представником позивача до позовної заяви, немає номера відправлення, такий номер не зазначається і у самій позовній заяві.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується колегія суддів, що факт надсилання заяви від 10.05.2024 позивачем не підтверджено.

Судом встановлено, що відповідачем до відзиву долучена заява позивача про виключення його з військового обліку, датована позивачем та підписана ним 30.05.2024, з штампом відповідача, на якому вказано 03.06.2024 вх. № 7764.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період (п.3 Порядку №1487).

Відповідно до п. 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. У разі зміни місця проживання або у разі, коли в паспорті громадянина України відсутні відмітки про реєстрацію місця проживання, призовниками, військовозобов`язаними та резервістами подається інформація, яка підтверджується документами або відомостями відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад». Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п. 22 Порядку №1487).

Відповідно до п. 29 Порядку №1487 у разі виключення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з персонально-первинного військового обліку виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки.

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку. Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів (п.81 Порядку №1487).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виключити його з військового обліку на підставі ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як особу, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. До вказаної заяви, яка була надіслана поштовим відправленням, додано «завірену копію паспорта та РНОКПП; завірену копію вироку Апеляційного суду Львівської області від 04.05.2005 року по справі №1-5/2005; завірену копію витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»; копію довідки серія ГУВ № 07403.

Таким чином, позивач не додав до своєї заяви до відповідача і не додав до позовної заяви копію військово-облікових документів, без наявності яких неможливо вирішити питання про виключення з військового обліку та не прибув особисто до відповідача, як про це вказав відповідач.

Судом першої інстанції вірно взято до уваги, що місце проживання позивача як до, так і після відбування покарання, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Франківського району міста Львова.

У відзиві відповідач зазначив, що згідно з даними АІТС «Оберіг» та наявних облікових даних позивач не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відтак, не заслуговує на увагу твердження позивача про порушення його прав ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відсутні військово-облікові документи позивача, що позбавляє і суд можливості встановити, у якому саме районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки перебуває на військовому обліку позивач, і чи взагалі позивач перебуває на військовому обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в межах встановленого статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манук`ян Марти Андріївни залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 380/14932/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний