Справа № 160/29665/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати противоправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2026 року №884 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.08.2018 року №260 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути заяву ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців» щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2026 року №884 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.08.2018 року №260 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 27.02.2022 №6 солдата запасу ОСОБА_2 зараховано до списків військової частини НОМЕР_4 та призначено стрільцем відділення контрдиверсійної боротьби взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.05.2023 №121 старшого солдата ОСОБА_2 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від ішемічного інфаркту обох півкуль головного мозку, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 06.10.2022. Виплатити членам сім`ї померлого або близьким родичам нарахування та забезпечення всіх видів грошового забезпечення військовослужбовця, відповідно до вимог чинного законодавства та після отримання відповідних документів від територіального центру комплектування та соціальної підтримки, згідно встановленого порядку і вимог затверджених наказом МОУ від 11.06.2008 №260.
16.04.2024 за результатами опрацювання звернення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. №6316 направлено до військової частини НОМЕР_2 заяву та документи ОСОБА_1 для вирішення питання щодо виплати усього належного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016№884 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, у зв`язку зі смертю цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 .
У зв`язку з відсутністю вмотивованого рішення або відповіді представником позивача, а саме адвокатом Непочатих В.В направлено адвокатський запит до військової частини НОМЕР_2 про надання інформації про стан розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виплати їй всього належного грошового забезпечення після смерті її чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 . Відповідь на даний запит адвокат не отримав.
Бездіяльність відповідача, що виразилася у не розгляді зави ОСОБА_1 стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011-XII).
Згідно з п.1 розд. XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260) у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п.2 Порядку №260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Отже, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець 1) дружині (чоловіку); 2) в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 3) особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).
Відповідно до статті 20 Закону України № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Враховуючи те, що Порядком №260 не передбачено чіткого алгоритму розгляду заяви заінтересованих осіб щодо виплати грошового забезпечення у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі), суд керується вимогами Закону №393/96-ВР, яким встановлено чіткі терміни розгляду заяви.
Згідно зі ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 27 квітня 2020 року у справі№813/4351/16 саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Належить зазначити, що бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта, тобто нездійснення/невчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, тоді як дією є сукупність вчинків кого-небудь, здійснення особою певних функцій/обов`язків у межах наданих повноважень, тощо.
Відповідно до ст.4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
У контексті спірних відносин суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись із заявою до командира військової частини НОМЕР_2 через ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав законні очікуванні, що відповідачем буде розглянуто таке звернення.
Станом на час подання позову, а також під час розгляду судової справи відповідачем не надано належних доказів розгляду заяви позивача. Додана до відзиву відповідь адвокату стосується адвокатського запиту та не є доказом розгляду заяви по суті порушених питань.
Відтак, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2026 року №884 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.08.2018 року №260 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а права позивача слід захистити - зобов`язавши відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
В частині зобов`язання відповідача розглянути заяву відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2026 року №884, суд зазначає наступне, що вказаною постановою затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці). При цьому вказаний Порядок не врегульовує порядок виплати грошового забезпечення членам сім`ї у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі).
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адмінісративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 30.11.2026 року №884 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.08.2018 року №260 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати їй, як дружині та члену сім`ї усього належного грошового забезпечення у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільного чоловіка старшого солдата ОСОБА_2 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн.60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук