Справа № 160/19712/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_3 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2), в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.12.2022, грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 р. у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 21.04.2024, грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 р. у сумі 3028 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та доплати ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 - грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 р. у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та доплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та доплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 21.04.2024 - грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 р у сумі 3028 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 21.04.2024 по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 у період з 01.05.2022 по 21.04.2024. Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2024 № 114, виданого на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 111 від 08.02.2024 лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи розвідки НОМЕР_4 окремого батальйону спеціального призначення Окремої президентської бригади імені гетьмана ОСОБА_2 звільнено з займаної посади і призначено командиром начального взводу підготовки снайперів викладачем навчальної роти підготовки снайперів ВЧ НОМЕР_5 , ВЧ НОМЕР_6 , з 21.04.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та зняти з усіх видів забезпечення. На виконання наказу від 21.04.2024 № 114 позивачу у травні 2024 виплачено відповідачем-2 грошове забезпечення. Однак, позивач не згоден з виплаченими сумами та вважає, що відповідачем-1 невірно обраховані та виплачені суми при звільненні, а відповідачем-2 допущена протиправна бездіяльність у вірному нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та індексації. 10.07.2024 представник позивача звернулася до відповідача-2 із заявою, в якій просила нарахувати, доплатити та надати копії наказів, а саме: «індексацію грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 01.05.2022 по 21.04.2024 з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади; доплати грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, (підвищення окладів, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у сумі 2481 грн за період з 01.05.2022 по 31.12.2022, та на 01.01.2023 у сумі 2684 грн за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), у редакції від 01.01.2018; нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік; надати ОСОБА_1 довідку щодо періодів безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з зазначенням періодів помісячно, бойових розпоряджень та відповідних наказів. Відповідач-1 відповідь станом на подання позову не надав. Також, 11.07.2024 представник позивача звернулась до відповідача-2 із адвокатським запитом, в якому просила надати наступні документи: довідку про складові грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 21.04.2024; довідку про розмір посадових окладів на відповідній займаній посади за період з 01.05.2022 по 21.04.2024 з розбивкою помісячно; довідку про виплачену індексацію грошових доходів за період 01.05.2022 по 21.04.2024. Відповідач-2 відповіді на запит станом на подання позову не надав. Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
20.08.2024 представник відповідача-1 надав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач з 01.05.2022 по 21.04.2024 проходив військову службу на різних посадах у ВЧ НОМЕР_2 . Нарахування та виплата грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення в період з 01.05.2022 по 21.04.2024 позивачу проводилося ВЧ НОМЕР_2 , а тому посилання позивача на те, що ВЧ НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення є безпідставним та необґрунтованим, жодних документів щодо знаходження позивача на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 до позову не додано. Належним відповідачем, на думку ВЧ НОМЕР_1 , у цій справі є ВЧ НОМЕР_2 , бо саме в цій частині позивач проходив військову службу та отримував грошове забезпечення. Також представник відповідача-1 вказує, що основним аргументом позивача є те, що відповідачем-1 невірно обраховані та виплачені суми при звільненні, а відповідачем-2 допущена протиправна бездіяльність у вірному нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та індексації. Протиправність такого підходу позивач обґрунтовує тим, що при виплаті грошового забезпечення мало застосовуватися не незмінний розмір 1762,00 грн, а показник прожиткового мінімуму для працездатної особи на відповідний рік. Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 (в редакції, що діяла до внесення змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023) визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13 і 14. Таким чином, відповідачем-2 правильно здійснювалися виплати грошового забезпечення у повній відповідності до чинного законодавства (виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт). Крім того, відповідач-1 вважає, що право на компенсацію втрати частини доходу виникає у тому випадку, коли виплата містить ознаки постійного доходу, однак виплата індексації грошового забезпечення - не містить ознак постійного доходу, натомість має ознаки періодичного характеру, та станом на час розгляду справи ще не нарахована і не виплачена позивачу, тому вказана позовна вимога є безпідставною та не підлягає до задоволення. Також, відповідач-1 заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
21.08.2024 представник відповідача-2 надав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018, а отже підстав для перерахунку грошового забезпечення позивачеві Міністерством оборони України немає. Окрім зазначених позовних вимог, пов`язаних з грошовим забезпеченням, позивач просить нарахувати та виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 21.04.2024 по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців. Відповідач-2 вказує, що ця вимога є похідною від вимог стосовно грошового забезпечення, адже є очевидним, що відмова в їх задоволенні автоматично означає відмову в задоволенні вимогу про виплату середнього заробітку. Крім того, ця вимога не підлягає задоволенню з огляну те, що норми статей 116, 233 КЗпП України це норми трудового справа. Натомість, правовідносини між позивачем та ВЧ НОМЕР_2 регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та іншими нормативно-правовими актами в цій сфері. Така позовна вимога сформована позивачем як наслідок безпідставного ототожнення визначення «заробітна плата», яке притаманне трудовим відносинам, та визначення «грошове забезпечення», яке притаманне для сфери військової служби.
26.08.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог 1 та 2.
26.08.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій, серед іншого, зазначено, що відповідно до довідки ОК-5 від 07.07.2024 всі виплати грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 31.12.2023 здійснювалися ВЧ НОМЕР_1 . З 01.01.2024 по день звільнення позивача виплати здійснювалися ВЧ НОМЕР_2 . Банківськими рахунками позивача також підтверджується здійснення виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 31.12.2023 саме ВЧ НОМЕР_1 . Виходячи з зазначеного у період проходження військової служби позивачем у період з 01.05.2022 по 31.12.2023 ВЧ НОМЕР_2 не вела фінансового господарювання та перебувала на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 . Отже до 01.01.2024 відповідач-2 не був розпорядником бюджетних коштів, але був наділений повноваженнями видавати відповідні накази про виплату грошового забезпечення. З 01.01.2024 по 21.04.2024 фінансове забезпечення перейшло до ВЧ НОМЕР_2 та відповідач-2 став розпорядником бюджетних коштів, та був наділений повноваженнями видавати відповідні накази про виплату грошового забезпечення. Відповідач-1 у відзиві стверджує, що є неналежним відповідачем по справі, так як всі виплати нараховувалися та виплачувалися позивачу відповідачем-2 та надав на підтвердження даних фактів довідку про доходи відповідно до якої ВЧ НОМЕР_2 зазначила відомості про нараховану заробітну плату за період з червня 2022 по квітень 2024. З врахуванням отриманих відомостей зазначених у довідці про доходи та з врахуванням даних по рахунку та довідці ОК-5 позивач уточнив позовні вимоги до відповідача-1 та відповідача-2 та вважає, що відповідні вимоги заявлені правомірно до обох позивачів. В даному випадку, розпорядником бюджетних коштів до 01.01.2024 виступає ВЧ НОМЕР_1 , а з 01.01.2024 ВЧ НОМЕР_2 . Також представник позивача зауважує, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін. Тобто, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Також, представником позивача долучені документи, надані відповідачами, у відповідь а її адвокатські запити.
27.08.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій підтримані доводи, викладені у позові та відповіді на відзив відповідача-1.
27.08.2024 представник відповідача-2 надав до суду заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить відмовити в задоволенні заяви про уточнення позовних вимог, яку подав представник позивача та повернути таку заяву без розгляду, враховуючи те, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить такої процесуальної дії і такого процесуального права сторони як «уточнення позовних вимог».
Вирішуючи вимоги заявленого клопотання, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 1 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
На підставі частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи викладене, представник позивача має право на зміну предмету або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог.
Тому, клопотання представника відповідача-2 задоволенню не підлягає.
02.09.2024 до суду від представника відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві ВЧ НОМЕР_1 .
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.05.2022 №105 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , який призваний на військову службу осіб рядового складу під час проведення загальної мобілізації в особливий період призначено на посаду діловод штабу НОМЕР_4 окремого батальйону спеціального призначення, ВОС 909745А відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
У пункті 17 долученого до матеріалів справи військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 містяться записи:
- НОМЕР_1 дата зарахування 01.05.2022, наказ №105;
- НОМЕР_2 дата зарахування 01.06.2022, наказ №10-ОС.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2024 № 114, виданого на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 111 від 08.02.2024 лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи розвідки НОМЕР_4 окремого батальйону спеціального призначення Окремої президентської бригади імені гетьмана ОСОБА_2 звільнено з займаної посади і призначено командиром начального взводу підготовки снайперів викладачем навчальної роти підготовки снайперів військової частини НОМЕР_5 Військової частини НОМЕР_6 , ВОС-02100003.
Лейтенанта ОСОБА_1 з 21.04.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та зняти з усіх видів забезпечення.
Виплачено щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01 квітня по 21 квітня 2024 року, грошову премію з 01 квітня по 21 квітня 2024 року.
Виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройний Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 за 2024 рік не отримував.
Згідно з розділом ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого постановою Міністерством оборони України від 07.06.2018 № 260, виплачено додаткову грошову винагороду за квітень 2024 у розмірі 100 000,00 грн. пропорційно дням участі з 16.04.2024 по 19.04.2024.
Вислуга років на дату звільнення становить 1 рік 11 місяців 21 день.
Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав.
Щорічну основну відпустку за 2023 рік використав у кількості 10 діб.
Щорічну основну відпустку за 2024 рік не використав.
Відпустка за сімейними обставинами за 2024 рік не надавалась.
10.07.2024 представник позивача звернулася до відповідача-2 із заявою, в якій просила здійснити позивачу нарахування та виплату:
індексації грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 01.05.2022 по 21.04.2024 з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади;
доплати грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, (підвищення окладів, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у сумі 2481 грн за період з 01.05.2022 по 31.12.2022, та на 01.01.2023 у сумі 2684 грн за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 відповідно до Постанови №704, у редакції від 01.01.2018;
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
у разі відмовити надати:
обґрунтовану відповідь щодо відмови у виплаті;
довідку про складові грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 21.04.2024;
довідку про розмір посадових окладів на відповідній займаній посади за період з 01.05.2022 по 21.04.2024 з розбивкою помісячно;
довідку про виплачену індексацію грошових доходів за період 01.05.2022 по 21.04.2024.
11.07.2024 представник позивача звернулась до відповідача-1 із адвокатським запитом, в якому просила надати наступні документи:
довідку про складові грошового забезпечення за період з 01.05.2022 по 21.04.2024;
довідку про розмір посадових окладів на відповідній займаній посади за період з 01.05.2022 по 21.04.2024 з розбивкою помісячно;
довідку про виплачену індексацію грошових доходів за період 01.05.2022 по 21.04.2024.
З наданої до відзиву відповідача-1 довідки про доходи військової частини НОМЕР_2 від 20.08.2024 №6949 випливає, що позивачу з червня 2022 року по квітень 2024 року нарахування грошового забезпечення здійснювалось ВЧ НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки за формою ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 . Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України фактична виплата грошового забезпечення позивачу з травня 2022 року по грудень 2023 року здійснювалась ВЧ НОМЕР_1 , а з січня 2024 ВЧ НОМЕР_2 .
З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що позивачу за період проходження військової служби з 01.05.2022 по 21.04.2024 нараховувалось щомісячне грошове забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з такого.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу встановлено Постановою №704.
Відповідно до пункту 4 вказаної постанови розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Додаток 8 до цієї постанови містить схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Також, додатки 1, 12, 13, 14 до цієї постанови містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно до додатків 15, 16 до зазначеної постанови визначено розміри додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Наведена постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності з 01.03.2018.
На момент набрання чинності пункту 4 цієї постанови був викладений у редакції пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103), а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися. У додаток 15 вносились зміни 20.12.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1041.
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
З урахуванням викладеного, згідно з вказаною постановою Кабінету Міністрів України (у наведеній редакції) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.
При цьому, примітки до Додатків 1 та 14, 15, 16 до цієї постанови застосовуються безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою, а відтак вони не мають визначального значення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.
Таким чином, з 29.01.2020, тобто, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, приписи пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 втратили чинність та була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції.
Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у пункті 62 постанови від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд сформулював наступні правові висновки:
«(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);
(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Слід зазначити, що такий висновок Верховного Суду може бути застосований лише до правовідносин, що виникли до 20.05.2023, оскільки пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова №481), набрала чинності 20.05.2023 внесено зміну до пункту 4 Постанови №704, виклавши абзац перший в такій редакції:
4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 20.05.2023 для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальними) званнями військовослужбовців та інших осіб, застосовується стала величина 1762 гривні.
Відтак, суд доходить до висновку, що після цієї дати відсутні підстави для обрахунку розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, оскільки з 20.05.2023 пунктом 4 Постанови №704 для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальними) званнями військовослужбовців та інших осіб, застосовується стала величина 1762 гривні, а тому у правовідносинах, які виникли після 20.05.2023, зміна розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року не зумовлює підстав для перерахунку грошового забезпечення.
Таким чином, починаючи з 01.05.2022 до 20.05.2023 позивачу неправомірно при обчисленні посадового окладу та окладу за спеціальним званням застосовувалась така розрахункова величина як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а не станом на 01.01.2022, 01.01.2023.
Враховуючи ту обставину, що з 01.05.2022 по 31.05.2022 позивачу нараховувала та виплачувала грошове забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , відновити порушені права позивача має ВЧ НОМЕР_1 .
В частині періоду з 01.06.2022 по 20.05.2023 відновити порушені права позивача має ВЧ НОМЕР_2 щодо нарахування грошового забезпечення, а ВЧ НОМЕР_1 щодо фактичної виплати.
Виплата грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням. Оскільки відповідачі протиправно нараховували позивачу грошове забезпечення з 01.05.2022 по 20.05.2023 з в меншому розмірі, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення мають бути також перераховані.
В частині позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 21.04.2024 по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців, суд зазначає таке.
Згідно з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 11.08.2021 в справі №640/9375/20, від 18.11.2021 в справі №600/1071/20-а, від 02.12.2021 в справі №120/1873/19-а, від 02.02.2023 в справі №826/1575/17, при задоволенні позовної вимоги про стягнення/нарахування основної суми, яку не було сплачено працівникові під час звільнення, одночасно наявні підстави і для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України, вимоги щодо якого є похідними від вимог про стягнення основної суми.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Отже, при вирішенні питання про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, слід керуватись загальними нормами КЗпП України, чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За правилами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З огляду на те, що при проведенні з позивачем розрахунку при звільненні не було виплачено грошове забезпечення за попередні періоди в належному розмірі, ВЧ НОМЕР_2 , яка проводила остаточний розрахунок при звільненні, має виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляла адвокат Мудра І.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1195, котре видано 07.07.2017 Радою адвокатів Закарпатської області.

Між ФОП ОСОБА_1 (клієнт) та Мудрою І.А. (адвокат) укладено договір про надання адвокатських послуг №0908/2024-1 від 09.07.2024, пунктом 4.1. якого визначено, що ціна послуги зазначається у акті виконаних робіт. Плата за послуги здійснюється протягом 5 днів з моменту підписання акту виконаних робіт на розрахункові рахунки адвоката.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять акту виконаних робіт або іншого документу на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 3 -5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Таким чином, питання розподілу понесених позивачем судових витрат (на професійну правничу допомогу) буде розглянуто судом після надання позивачем відповідних доказів в порядку статей 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_9 ), Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_10 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 грошового забезпечення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 грошове забезпечення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 видати накази про виплату ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не видачі наказів про виплату ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 20.05.2023 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 у сумі 2684,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 видати накази про виплату ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 20.05.2023 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 у сумі 2684,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на підставі відповідних наказів Військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 у сумі 2481,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на підставі відповідних наказів Військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 20.05.2023 грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 у сумі 2684,00 грн, на відповідний коефіцієнт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за час затримки з 21.04.2024 по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар