Справа № 167/1287/24
Суддя: Гармай І. Т.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 167/1287/24
Номер провадження 2-а/167/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

23 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року.

Позов обґрунтовує тим, що 15 грудня 2024 року інспектором відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюком О. С. була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначає, що згідно вказаної постанови позивач в порушення п. 9.2б, 31.3б Правил дорожнього руху (далі ПДР) не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зупинки автомобіля праворуч на узбіччі, а також на автомобілі був відсутній обов`язковий технічний контроль. Позивач вважає, що постанову винесено протиправно та її необхідно скасувати у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що 15 грудня 2024 року здійснюючи рух транспортним засобом порушень не вчиняв, перед наміром здійснити маневр повороту покажчик, на його думку, було увімкнено на відстані не менше як за 50 м до початку маневру. Вказує, що в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено конкретної відстані на якій позивачем увімкнено покажчик повороту та жодних вимірювань відстані увімкнення покажчика поліцейським здійснено не було. Таким чином, інспектором не встановлено основні важливі обставини справи, які свідчать про порушення ним вимог ПДР.

Разом з цим зазначає, що при перевірці документів інспектор попросив пред`явити протокол технічного огляду, однак, покликається на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 є вантажопасажирським транспортним засобом, з кількістю сидячих місць з місцем водія 5 та повною масою 1730 кг і за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки, відтак є легковим автомобілем, а тому обов`язковому технічному контролю не підлягає. Крім того зауважує, що в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вказано, що автомобіль «Volkswagen Caddy» не підлягає обов`язковому технічному контролю. Також зазначив, що автомобіль ним експлуатується виключно у власних цілях, без мети отримання прибутку.

Вказав, що під час винесення постанови відповідачем не були дотримані вимоги ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме: інспектором поліції не були роз`яснені позивачу його права, а зачитані лише при вручені винесеної постанови, не надано можливості скористатися послугами адвоката та надати письмові пояснення.

За наведених обставин, просить скасувати постанову інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюка О. С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав наведених у ньому та просив задовольнити повністю. Пояснив, що він як водій сумлінно дотримується правил дорожнього руху та жодного разу до відповідальності не притягався. Наголосив, що перед наміром здійснити маневр він завчасно увімкнув покажчик повороту, доказів протилежного на його вимогу не було надано інспектором на місці події та не долучено до матеріалів справи під час судового розгляду. Повідомив, що він орієнтовно два роки тому придбав у ОСОБА_2 автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , проте ще не здійснив його перереєстрацію на себе. Вказав, що на його переконання, транспортний засіб «Volkswagen Caddy» є легковим автомобілем, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь яких заяв не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 06 січня 2025 року о 11 год 00 хв.

Суд, заслухавши позивача, особу, яка склала постанову, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 15 грудня 2024 року інспектором відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюком О. С. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600.

З вказаної постанови вбачається, що 15 грудня 2024 року о 17 год 53 хв ОСОБА_1 в м. Рожище по вул. Гетьмана Мазепи керуючи «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зупинки автомобіля праворуч на узбіччі, а також на автомобіль був відсутній обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, порушив п. 9.2б ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП об`єднано та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб «Volkswagen Caddy», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_2 , має повну масу 1730 кг, масу без навантаження - 1180 кг, кількість сидячих місць з місцем водія 5, категорія автомобіля N1. Особливі відмітки: загальний вантажний, вантажопасажирський.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в ТДВ "СК "ГАРДІАН", що підтверджується полісом № CА/0362195 від 07 вересня 2024 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів.

Особа, яка склала постанову інспектор ВПД № 1 (м. Рожище) ЛРУП ГУНП у Волинській області Никитюк О. С. в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання у м. Рожище, рухаючись вулицею Гетьмана Мазепи за транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 помітили, як водій під час зупинки автомобіля правороч на узбіччя не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та в зв`язку з цим був зупинений. Зазначив, що на даний час будь-які докази фіксації правопорушення у нього відсутні. Повідомив, що під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ним було встановлено, що згідно особливих відміток автомобіль «Volkswagen Caddy»: загальний вантажний/вантажопасажирський та підлягає обов`язковому технічному контролю. Зазначив, що в зв`язку з відсутністю у водія протоколу перевірки технічного стану, щодо останнього було винесено постанову за поручення вимог п. 31.3б ПДР та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Зміст спірних правовідносин.

Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Положеннями п. 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.2 б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII ).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» зокрема визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 29 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

За змістом ч. 6 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить - кожні два роки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30 січня 2012 року затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів (з наступними змінами та доповненнями) (далі Порядок), положення якого стосовно періодичності проведення обов`язкового технічного контролю повністю дублюють приписи Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, зокрема, для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Пунктом 31.3б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частина 3 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюка О. С. серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: за порушення правил користування попереджувальними сигналами.

Позивач у позовній заяві заперечує обставини вказані у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема факт порушення ним правил користування попереджувальними сигналами, зазначає, що світловий покажчик повороту був увімкнений вчасно на відстані не менше як за 50 м до початку маневру.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі№ 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Постанова про адміністративне правопорушення складена інспектором не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73, 74 КАС України у якості належного та достатнього доказу, що підтверджуює факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б вказували на те, що позивач, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , під час зупинки автомобіля праворуч на узбіччя не подав сигнал світловим покажчиком відповідного напрямку в матеріалах справи відсутні.

Вищевказане порушення позивача не зафіксоване свідками, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, що і ствердив в судовому засіданні інспектор ВПД № 1 (м. Рожище) ЛРУП ГУНП у Волинській області Никитюк О. С.

У свою чергу, суд вважає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

При цьому, відповідач не скористався процесуальним правом висловити свою позицію у відзиві (запереченні) на позов та надати докази.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не було надано матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, суд вважає недоведеною вину позивача «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення і, як наслідок, наявність підстав для скасування оскарженої постанови в цій частині та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюка О. С. серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме: за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб «Volkswagen Caddy», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_2 , має повну масу 1730 кг, масу без навантаження - 1180 кг, кількість сидячих місць з місцем водія 5 (символ S.1), категорія автомобіля N 1 (символ J). Особливі відмітки: загальний вантажний, вантажопасажирський.

Згідно з п. 2.13 ПДР до категорії В належать транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

Відповідно до додатку до Єдиних загальних вимог (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 січня 2021 року № 7), категорія N - механічні колісні засоби, які мають не менше чотирьох коліс і призначені для перевезення вантажів, що класифікуються за категоріями відповідно до таблиці 3. До категорії N1 належить колісний транспортний засіб, призначений для перевезення вантажів, максимальна технічно допустима маса якого не більше ніж 3,5 тони.

З цього слідує, що транспортний засіб, яким керував позивач, автомобіль «Volkswagen Caddy», 1998 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , є вантажним, вантажопідйомність до 3,5 тонни.

Отже, цей автомобіль, відповідно до наведених вимог ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та п. 3 Порядку, підлягає обов`язковому технічному контролю кожних два роки.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 покликався на те, що належний йому транспортний засіб відноситься до категорії В, тобто легковий.

Однак, суд не бере до уваги такі твердження позивача, оскільки категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, а лише вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустимій масі даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним. Такий висновок викладено Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові № 126/1030/17 від 17 жовтня 2019 року.

Доводи, які викладені в позовній заяві, відносно того що інспектором при розгляді справи позивачу не роз`яснено його прав та не запропоновано скористатись правовою допомогою, є необґрунтованими та розцінюються судом, як спосіб захисту, з метою уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються підписом позивача в графі 8 оскаржуваної постанови.

Ураховуючи наведене, суд доходить переконання, що під час розгляду справи факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпПА знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами, а відтак постанову в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП необхідно залишити без змін.

Розподіл судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, який в силу вимог ст. 139 КАС України необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 5, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3668600 від 15 грудня 2024 року, винесену інспектором відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Никитюком Олександром Сергійовичем в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати та провадження у справі в цій частині закрити, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, .

Головуючий суддя І. Т. Гармай