Справа № 140/13910/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року ЛуцькСправа № 140/13910/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації втрати частини доходу за весь час затримки виплати індексації;

2) зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 30.06.2016 по день фактичної виплати - 26.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на день звільнення позивача 26.04.2018 ВЧ НОМЕР_1 не провела остаточного розрахунку на день звільнення, а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Остаточний розрахунок з позивачем було проведено лише 26.12.2023.

Таким чином, позивач вважає, що має право на звернення до суду із позовною вимогою про виплату компенсації втрати частини доходів (далі - компенсація) у в зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення, оскільки, відповідачем добровільно не нараховано та не виплачено компенсацію.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскільки, жодних нарахованих та невиплачених сум позивачу до набрання 12.12.2023 законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі №140/7669/23 не було, і лише цим рішенням було вирішено спір і зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 28.02.2018 в розмірі 68 050,26 грн.

Тобто, фактично до 12.12.2023 не було нарахованих та невиплачених позивачу сум грошового забезпечення.

26.12.2023 позивачу було нараховано та виплачено всі оспорювані ним суми, відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі №140/7669/23.

Отже, якщо і є підстава для здійснення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, то лише з 12.12.2023 по 26.12.2023, а не за весь оспорюваний позивачем період.

Просив відмови у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , зокрема у період з 30.06.2016 по 28.02.2018. Під час проходження військової служби перебувала на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.04.2018 №94, позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення з 26.04.2018.

Проте, під час проходження військової служби в період з 30.06.2016 року по 26.04.2018 року, відповідач не виплачував позивачу індексацію, а при виключенні зі списків особового складу військової частини, не провів остаточного та повного розрахунку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 у справі №140/7669/23, залишеного без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023, позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З листа ВЧ НОМЕР_1 від 21.10.2024 №866/фс вбачається, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2023№140/7669/23 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування індексації грошового забезпечення в сумі 69 086,56 грн., та перерахування на картковий рахунок 26.12.2023 в сумі 68 050,26 грн. (з врахуванням утримання військового збору в розмірі - 1,5 %).

Так, 01.10.2024, позивач звернулась до військової частини НОМЕР_1 , з метою досудового врегулювання спору та вимогою про нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Однак, відповідач, листом від 21.10.2024 №866/фс відмовив у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки зобов`язання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 «компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» в рішенні суду у справі №140/7669/23 військовій частині не ставилось.

У зв`язку із вищенаведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом про виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати доходів за період 30.06.2016 по 26.12.2023, оскільки, відповідачем відмовлено у нарахуванні компенсації.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян та інші.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Законі №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.

Суд зазначає, що вищезазначеними нормами Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 передбачено лише можливість для особи оскаржити відмову боржника. При цьому, а ні Закон №2050-ІІІ, ані Порядок №159 не передбачають обов`язкового звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за для отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Проте, як слідує з матеріалів справи, представник позивача 01.10.2024 звернулась до відповідача із заявою про здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми індексації відповідно до Закону №2050-ІІІ.

Листом від 21.10.2024 №866/фс відмовив у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки зобов`язання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 «компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» в рішенні суду у справі №140/7669/23 військовій частині не ставилось.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Оскільки заява позивача про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати була розглянута відповідачем та у її задоволенні було відмовлено, то це свідчить про вчинення дій відповідача.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи, виходячи з наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати з 30.06.2016 по день її фактичної виплати та зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати 30.06.2016 по день її фактичної виплати.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 30 червня 2016 по 26 грудня 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період 30 червня 2016 по день фактичної виплати 26 грудня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя В.В. Дмитрук