Справа № 400/2363/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 січня 2025 р. № 400/2363/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить:

"1) визнати протиправною бездіяльність держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо тривалого, більше трьох років, невиконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі № 400/2363/20 в частині виплати грошового утримання згідно з довідкою Господарського суду Миколаївської області від 30.01.2020 № 08-33/903/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020;

2) при розгляді даної заяви дослідити матеріали адміністративної справи Миколаївського окружного адміністративного суду № 400/12041/21 в частині, що стосується заяви.".

Заява мотивована невиплатою позивачу доплати за рішенням суду в сумі 318978,63 грн.

Розглядаючи заяву, суд виходить з такого.

Рішенням від 30.10.2020 у справі № 400/2363/20 суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 26.05.2020 № 26/26-03-03 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від17.05.2020. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Господарського суду Миколаївської області від 30.01.2020 № 08-33/903/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішення суду набрало законної сили 01.12.2020.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем нарахована доплата довічного утримання за період з 19.02.2020 по 31.12.2020, з урахуванням фактично виплачених коштів, у загальній сумі 318978,63 грн. Суд ураховує, що позивач не вбачає порушень в діях відповідача у виконанні цієї частини зобов`язань за рішенням суду.

Відповідач нарахував позивачу доплату за попередній період, з 19.02.2020 по 31.12.2020 року, в сумі 318978,63 грн, але не виплатив її. Саме з такою невиплатою позивач пов`язує порушення його прав, що зумовило його звернення до суду із завою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами першою, шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає постановлення окремої ухвали.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Зазначені норми свідчать про те, що призначенням судового контролю за статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України та постановлення окремої ухвали є усунення порушень в роботі державного органу і спонукання його до виконання вимог законодавства задля виконання судового рішення.

У цій справі суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки відповідач ужив залежних від нього заходів задля виконання рішення суду в частині виплати позивачу доплати в сумі 318978,63 грн, а невиконання рішення суду в цій частині має місце з не залежних від відповідача причин.

Відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (пункт 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України).

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення відповідачем як органом, який фінансується з Державного бюджету, можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд враховує, що у відповідача відсутня можливість самостійно формувати бюджет, оскільки виділення коштів із Державного бюджету на фінансування погашення заборгованості за рішеннями суду не залежить від відповідача. Також суд узяв до уваги, що відповідні кошти виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 73 Закону № 1058-IV, кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

За пунктом 3 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2), одним із основних завдань головного управління є забезпечення виконання бюджету Фонду у межах своєї компетенції.

Відповідач може розпоряджатися виділеними коштами лише в межах компетенції із дотриманням Бюджету Пенсійного фонду України та не має права самостійно здійснювати перерозподіл видатків, визначених цим Бюджетом.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

За такого, за умови відсутності коштів для виплати заборгованості за рішенням суду, суд вважає, що відповідач натепер ужив достатніх заходів з виконання рішення суду, нарахувавши суму доплати (боргу) та облікувавши її для наступної виплати після надходження фінансування.

Про бездіяльність може свідчити те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив, що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі № 826/17656/16, від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17.

На цій підставі суд дійшов переконання про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали та відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М. Мельник