Справа № 160/29858/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
08 листопада 2024 року Громадська організація "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2024 Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль», реалізуючи завдання та цілі, передбачені Статутом, було направлено начальнику Департамента капітального будівництва Дніпровської міської ради Дібрової М.П. Інформаційний запит № 2326 на доступ до інформації, вихідний номер: № 2326/24 від 25.10.2024 щодо отримання публічної інформації. Відповідно до Інформаційного запиту №2326/24 від 25.10.2024, Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» у строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації», було запитано: "Копії всіх актів здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в за ідентифікаторами закупівель, копії всіх довідок про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 за ідентифікаторами закупівель. У відповідь на вищезазначений запит Департаментом капітального будівництва Дніпровської міської ради було надано лист-відповідь від 04.11.2024 року №3/8-765 відповідно до якого відповідачем було відмовлено у наданні запитуваної з підстав: документи, які містять інформацію, що становить комерційну таємницю, зокрема акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, не можуть бути надані за відсутності відповідної згоди від суб`єктів господарювання, у межах комерційної діяльності яких вони були створені. Вказує, що запитувана інформація, а саме акти здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 - є інформацією щодо здійснення закупівлі робіт за бюджетні кошти, а також виконання плану використання бюджетних коштів одержувачами бюджетних коштів за бюджетними програмами та видатками, яка не може бути обмежена в силу Закону, відповідно така інформація є відкритою. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.13.12.2024 та 18.12.2024 позивачем надано до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення по справі.
Ухвалою від 13.11.2024 відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.10.2024 Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» направлено до Департамента капітального будівництва Дніпровської міської ради Інформаційний запит № 2326 на доступ до інформації, вихідний номер: № 2326/24 від 25.10.2024 щодо отримання публічної інформації у строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації», а саме:
копії всіх актів здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в ідентифікатором закупівлі: 1. ID: UA-2021-05-05-007223-c, 2. ID: UA-2024-03-29-004878-a, 3. ID: UA-2024-04-08-011212-a, 4. ID: UA-2021-10-01-009001-b 5. ID:UA-2023-08-14-016178-a, 6. ID:UA-2024-04-15-011616-a, 7. ID:UA-2024-04-18-008900-a, 8. ID:UA-2021-06-10-008705-b, 9. ID:UA-2021-04-23-005128-c, 10. ID:UA-2021-06-09-002556-b, 11. ID:UA-2021-08-18-013098-a, 12. ID:UA-2023-11-15-015736-a. 13. ID:UA-2021-04-06-001990-a, 14. ID:UA-2021-03-04-012657-c, 15. ID:UA-2023-10-24-013053-a, 16. ID:UA-2021-03-18-006069-a, 17. ID:UA-2023-09-08-006110-a, 18. ID:UA-2024-07-23-010753-a.
копії всіх довідок про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 за ідентифікатором закупівлі: 1. ID: UA-2021-05-05-007223-c, 2. ID: UA-2024-03-29-004878-a, 3. ID: UA-2024-04-08-011212-a, 4. ID: UA-2021-10-01-009001-b 5. ID:UA-2023-08-14-016178-a, 6. ID:UA-2024-04-15-011616-a, 7. ID:UA-2024-04-18-008900-a, 8. ID:UA-2021-06-10-008705-b, 9. ID:UA-2021-04-23-005128-c, 10. ID:UA-2021-06-09-002556-b, 11. ID:UA-2021-08-18-013098-a, 12. ID:UA-2023-11-15-015736-a. 13. ID:UA-2021-04-06-001990-a, 14. ID:UA-2021-03-04-012657-c, 15. ID:UA-2023-10-24-013053-a, 16. ID:UA-2021-03-18-006069-a, 17. ID:UA-2023-09-08-006110-a, 18. ID:UA-2024-07-23-010753-a.
У відповідь на вищезазначений запит Департаментом капітального будівництва Дніпровської міської ради було надано лист-відповідь від 04.11.2024 року №3/8-765, відповідно до якого відповідачем було відмовлено у наданні запитуваної інформації з посиланням на наступне: документи, які містять інформацію, що становить комерційну таємницю, зокрема акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, не можуть бути надані за відсутності відповідної згоди від суб`єктів господарювання, у межах комерційної діяльності яких вони були створені. Додаткові пояснення щодо предмету позову відповідачем надано у запереченнях на відповідь на відзив.
Не погоджуючись з відмовою про надання інформації на запит позивач звернуся до суду з даним позовом.
Розглядаючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст. 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 19 Загальної декларації прав людини, ст. 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Відносини, пов`язані з розглядом запитів до публічної інформації, регулюються Конституцією України, Законом України "Про доступ до публічної інформації", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).
Згідно із ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.
Частинами 1-3 ст. 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
За змістом ч. 1, 2 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою ст. 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Частиною 4 цієї ж статті закріплено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації. З огляду на що, відповідач, в межах своїх повноважень, повинен розглянути запит та надати обґрунтовану відповідь. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Встановлений перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
У спірному випадку запит, який направлений позивачем до відповідача, стосується отримання публічної інформації, і фактично такий запит є реалізацією наявного у позивача права на отримання доступу до публічної інформації.
Законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений строк.
Частиною 2 ст. 64 Конституції України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55-63 цієї Конституції.
Виходячи з положень ст. 6 Закону № 2939-VI допускається обмеження доступу до інформації, зокрема, таке обмеження здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
- виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
- розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
- шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Отже, з наведених норм вбачається, що право на доступ до інформації в умовах воєнного стану може підлягати обмеженням, перш за все, для захисту інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави.
Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України Про доступ до публічної інформації не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю").
Враховуючи те, що позивачем запитувалися копії документів стосовно виконання робіт, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів, зокрема по договорам, укладеними з наступними виконавцчми:
Таким чином, з огляду на викладене запитувана інформація, а саме акти здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 -є інформацією щодо бюджетних зобов`язань, здійснення закупівлі робіт за бюджетні кошти, а також виконання плану використання бюджетних коштів одержувачами бюджетних коштів за бюджетними програмами та видатками, не може бути обмежена в силу Закону, відповідно така інформація є відкритою.
У пункті 5.3 та 5.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" вказано, що положення частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не передбачає можливості для суб`єктів владних повноважень відносити інформацію до конфіденційної. Такі суб`єкти можуть обмежувати доступ до інформації лише шляхом віднесення її до службової або таємної відповідно до закону. Комерційна таємниця є різновидом конфіденційної інформації і не належить до таємної в розумінні статті 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації" .
Відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.
У пункті 6.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" вказано, що з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:
1) якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI інтересів (далі - правомірні інтереси) відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);
2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункт 2 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI);
3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI) (щодо визначення суспільного інтересу див. пункт 6.4).
Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав "трискладового тесту" означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою. Тому якщо під час розгляду справи в суді буде з`ясовано, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію розпорядник не застосовував "трискладового тесту" або застосував його лише частково, то це є підставою для визнання такої відмови розпорядника протиправною. У такому разі суд також може зобов`язати розпорядника інформації повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь із застосуванням "трискладового тесту" відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Оскільки у листі відповідача відсутній висновок розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав "трискладового тесту", то відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
З огляду на встановлені обставини, відповідач протиправно відмовив в наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» № 2326/24 від 25.10.2024 року.
Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.
Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання протиправною відмови відповідача в наданні позивачеві запитуваної інформації та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій.
Адже внаслідок визнання відмови суб`єкта владних повноважень протиправною, можливим є зобов`язання відповідача до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.
З огляду на вищевикладені положення, а також беручи до уваги обставини, встановлені в ході розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача, буде зобов`язання відповідача надати позивачу відповідь на його інформаційний запит з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
Суд звертає увагу на те, що надання запитуваної інформації відбувається протягом строку визначеного законодавством, про що було викладено судом у мотивувальній частині рішення, відповідно не має необхідності зазначати про строк її надання у задоволених позовних вимогах.
За приписами вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Департаменту капітального будівництва Дніпровської міської ради щодо відмови у наданні Громадській організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" запитуваної інформації на інформаційний запит № 2326/24 від 25.10.2024 року.
Зобов`язати Департамента капітального будівництва Дніпровської міської ради надати Громадській організації "ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ" відповідь на інформаційний запит № 2326/24 від 25.10.2024 року з наданням запитуваних документів та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук