Справа № 380/20302/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 рокусправа № 380/20302/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військовій частині НОМЕР_2 , щодо не звільнення солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абз. 12 п.3 ч.12 підпункту «г» пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідностю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в особі її командира, звільнити солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абз. 12 п.3 ч.12 підпункту «г» пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідностю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Позивач звернувся із рапортом щодо звільнення з військової служби на підставі абз. 12 підпункту «г» п.3 ч.12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснювати сторонній догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. За результатами розгляду рапорту, відповідач повідомив, що позивачем не надано документів, які б підтверджували відсутність осіб першого та другого ступеня спорідненості, що могли б здійснювати сторонній догляд, внаслідок чого відмовив у задоволенні рапорту. Позивач не погоджується із такою відмовою, оскільки ним до свого рапорту було надано весь необхідний перелік документів на підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби. Позивачем до свого рапорту надавалось два документи, по яких можливо було б підтвердити факт того, що у його матері відсутні інші близькі особи, які б могли здійснювати такий догляд, а саме: нотаріальну заяву ОСОБА_2 про необхідність здійснення догляду та вибір особи яка його буде здійснювати; повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження стосовно позивача. Зауважує, що на даний витяг відповідачем взагалі уваги звернуто не було. Крім цього, відповідач у своїй відмові звергає увагу на додаток № 8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, па особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року. Однак додаток № 8, як зазначає сам відповідач, стосується саме закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і цей додаток подається коли військовозобов`язаний хоче отримати відстрочку від військової служби. В даному випадку позивач вже є військовослужбовцем та має намір звільнитись з військової служби на вищезазначеній підставі, керуючись при цьому Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Тому вважає, що дане зауваження відповідача, що позивачем не подано, як документ що підтверджує відсутність осіб першого та другого ступеня спорідненості, що могли б здійснювати сторонній догляд саме додаток № 8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, на думку позивача, є безпідставним та незаконним, бо Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» подання саме такого документу на підтвердження вищезазначених підстав не вимагає. Щодо зауваження відповідача про не подання рапорту по команді, позивач вказує, що відповідно до Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затвердженого Наказом МОУ № 531 від 06.08.2024 року подання рапорту не по команді не є підставою для відмови у розгляді рапорту.

Ухвалою суду від 04.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до статті 26, частини 4, пункту 2, підпункту «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах: г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частина 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану на таких підставах, зокрема, у разі: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення згідно розділу IV Податкового кодексу України вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Для підтвердження відсутності інших осіб першого та другого ступеня споріднення, що могли б здійснювати постійний сторонній догляд подано заяву ОСОБА_2 завіреної приватним нотаріусом. Подану нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 не можна розглядатися як доказ висвітлених тих чи інших у них фактів, оскільки згідно частини 3 статті 78 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

У поданих витягах з реєстрів територіальних громад також не було відображено інформації стосовно осіб першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним військова частина не могла перевірити достовірність заяви ОСОБА_2 про відсутність осіб першого чи другого ступеня споріднення. Інших документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи до рапорту не було додано.

Щодо Додатку №8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, відповідач зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_2 було запропоновано, а не вимагалось подати такий додаток, оскільки в ньому зазначались особи першого чи другого ступеня споріднення.

Звертає увагу, що наказом Міністра оборони Україні від 23.07.2024 №495, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 за №1361/42706, затверджено Зміни до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009. Відповідно до даних змін військовослужбовці подають один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших осіб сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків); один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, Інструкцією визначено, що для підтвердження відсутності осіб першого чи другого ступеня споріднення необхідно надати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Щодо необхідності надання належним чином завірених копій документів або представлення оригіналів, відповідач вказує, що відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 та пункту 2.7.22 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, звільнення із військової служби здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення або ж наданням нотаріально завірених копій таких документів. Однак, подана довідка ЛКК №687 від 24.07.2024 завірена ОСОБА_1 , копія акту обстеження по факту проживання №22 від 02.08.2024 не завірена зовсім, що являє порушення вимог пункту 14.10 розділу XIV Інструкції.

Щодо необхідності подання рапорту «по команді», відповідач вказує, що пункт 3 розділу ІІІ Порядку роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом МОУ №531 від 06.08.2024 визначає, що непогодження рапорту безпосереднім та/ або прямим командиром (начальником) не перешкоджає руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Відмова у задоволені рапорту має бути вмотивованою. Разом з тим, рапорт солдата ОСОБА_1 був прийнятий та розглянутий, обґрунтування відмови у задоволенні рапорту надана військовослужбовцю із зазначенням правових підстав такої відмови. У зв`язку з чим немає підстав вважати, що Військова частина НОМЕР_2 порушила вимоги пункт 3 розділу ІІІ вище згаданого Порядку. Разом з тим, вимоги пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 про необхідність подання рапорту «по команді» на даний момент не скасовані та не змінені, а отже чинним законодавством України і на далі передбачений чіткий порядок подання рапортів для звільнення з військової служби.

Зауважує, що військовослужбовця було проінформовано, що у випадку надходження рапорту та документів, що підтверджують підстави для звільнення, питання про звільнення солдата ОСОБА_1 буде розглянуто повторно. За наведених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2024 №2962/1, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 з 21.05.2024 по теперішній час.

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом (вх. №2006/1 від 27.08.2024), у якому просив звільнити його з військової служби відповідно до абз. 12 п. 3 ч. 12 підпункту «г» пункту 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вказав, що не висловлює бажання продовжувати військову службу, а також проходити службу у військовому резерві Збройних Силах України за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

До рапорту позивач долучив: паспорт ОСОБА_1 (нотаріальна копія), паспорт ОСОБА_2 (нотаріальна копія), РНОКПП ОСОБА_1 (нотаріальна копія), РНОКПП ОСОБА_2 (нотаріальна копія); свідоцтво про народження ОСОБА_1 (нотаріальна копія), нотаріальна заява ОСОБА_2 про необхідність здійснення догляду та вибір особи яка його буде здійснювати, довідка до акту огляду МСЕК серія 12 А АГ № 934087 (нотаріальна копія), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, висновок ЛКК №. 697 від 24.07.2024 (належним чином завірена копія), довідка ЛКК про потребу в постійному сторонньому догляді від 24.07.2024 року (належним чином завірена копія); довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, витяг з реєстру територіальної громади стосовно ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади стосовно ОСОБА_2 .

Відповідач не заперечує, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №934087 від 16.07.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи з 16.07.2024.

Згідно довідки ЛКК КНП «ЦПМД Хмельницького району» від 24.07.2024, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 01.08.2024, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я., вона потребує постійного персонального догляду та утримання з боку її сина ОСОБА_1 . У заяві ОСОБА_2 також зазначає, що у неї немає невійськовозобов`язаних осіб, які відповідно до закону мають її утримувати та здійснювати за нею постійний догляд, оскільки наразі позбавлена постійного догляду.

За результатами розгляду рапорту позивача, відповідач листом від 28.08.2024 №8921/1 повідомив про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби відповідно д ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з огляду на таке:

- не доведено відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Для підтвердження відсутності інших осіб першого та другого ступеня споріднення, шо могли б здійснювати постійний сторонній догляд подано заяву ОСОБА_2 завіреної приватним нотаріусом. Подану нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 не можна розглядатися як доказ висвітлених тих чи інших у них фактів, оскільки згідно частини 3 статті 78 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Інших документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи (наприклад, Додаток №8 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024) до рапорту не додано. Запропоновано позивачу ;

- довідка ЛКК №687 від 24.07.2024 завірена ОСОБА_1 , що не передбачено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, також копія акту обстеження по факту проживання №22 від 02.08.2024 не завірена зовсім;

- звернуто увагу, що чинним законодавством України передбачений чіткий порядок подання рапортів для звільнення з військової служби - «по команді».

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону №2232 проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Одним з різновидів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч. 6 ст. 2 Закону №2232).

Як передбачено частиною чотирнадцятою цієї ж норми виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абзацу 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1933-XII від 06.12.1991 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.

Крім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває на час розгляду даної справи.

Підстави для звільнення військової служби визначні у ст.26 Закону №2232.

Відповідно до підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно абз. 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232 військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до матеріалів справи, матір позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно медичного висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «ЦПМД Хмельницького району» від 24.07.2024, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Суд зазначає, що, у відповідності до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232, визначальною підставою для звільнення особи з військової служби у спірних правовідносинах є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Підпунктом 14.1.263 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення. За наявності передбачених законом підстав, звільнення з військової служби можливе на будь-якому етапі проходження військової служби.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція №170, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 14.10 Інструкції №170, Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абз. 13 п. 14.10 Інструкції №170).

Відповідно до п. 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

З наведеного слідує, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту. Розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Відтак, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.

Суд встановив, що відповідач відмовив у звільненні позивача з військової служби, оскільки, під час вивчення рапорту позивача про звільнення та долучених до нього документів, відповідач встановив відсутність документів, що підтверджують факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю позивача, а також відсутність належним чином засвідченої копії довідки ЛКК.

Суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що подану нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 не можна розглядати як доказ відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за нею, оскільки приватний нотаріус лише засвідчив справжність підпису ОСОБА_2 на заяві відповідно до ч. 3 ст. 78 Закону України «Про нотаріат».

Частиною третьою ст. 78 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Інші документи, долучені позивачем до позову, не підтверджують факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю позивача.

Крім цього, за загальним правилом, належним чином засвідченою вважається копія документу, яку, зокрема, засвідчила установа або особа, відповідальна за його видання. Отже, позивач не вправі власноручно засвідчити копію довідки ЛКК №687 від 24.07.2024.

З огляду на наведене, суд робить висновок, що відмова відповідача у звільненні позивача з підстав того, що ним не надано відомостей про відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за його матір`ю, є правомірною та такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду.

Оскільки позовні вимоги про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби на підставі абз. 12 п.3 ч.12 підпункту «г» пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є похідними від первинної позовної вимоги, то враховуючи висновки суду у цій справі, такі задоволенню також не підлягають.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що відповідач в спірних правовідносинах діяв з дотриманням норм чинного законодавства України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович