Справа № 300/8755/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2025 р. справа № 300/8755/24
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, заявник, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Круць Володимир Миронович, (надалі по тексту також представник позивача, адвокат Круць В.М.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі по тексту також - відповідач , ГУ ПФУ в Сумській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також третя особа, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови при призначенні пенсії за віком, з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 рік.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.19-20).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначило, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, 01.07.2002 по 31.07.2002 здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, оскільки, в матеріалах електронної пенсій справи заявника відсутні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків за час ведення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштовий переказ, інформація Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків) з 01.02.2000 по 31.05.2000; з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002; з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування, оскільки, в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків за час ведення підприємницької діяльності на спрощеній систем оподаткування/фіксованого податку (свідоцтво про сплату єдиного податку спеціальний торговий патент; документи про сплату єдиного податку фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ); в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, зокрема, по 31.12.2003. До страхового стажу зараховано період навчання, згідно диплому серії НОМЕР_1 ; період проходження військової служби, згідно військового квитка серії НОМЕР_2 ; всі періоди роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 ; періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи/фіксованого податку для визначення права на пенсію (згідно пункту 3-1 розділу XV Закону №1058-IV) з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 30.04.2009, з 01.07.2009 по 30.06.2010, відповідно до інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, код типу ставки "8".
Зазначає, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000, а саме довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Просив врахувати подані пояснення при прийнятті рішення.
Ухвалою суду від 19.12.2024 витребувано у ОСОБА_1 належним чином оформлені і засвідчені у встановленому порядку копії письмових доказів, зокрема: спеціальний торговий патент та/або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян та/або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян та/або свідоцтво про сплату єдиного податку, доказів, що підтверджують ведення обліку та сплати податків і страхових внесків під час здійснення підприємницької діяльності в період з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, з 01.07.2002 по 31.07.2002 на загальній системі оподаткування; з 01.02.2000 по 31.05.2000, з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування, а саме: єдиного податку, фіксованого податку на доходи фізичних особі від здійснення підприємницької діяльності (в тому числі податку на додану вартість, інших податків і зборів), зокрема, річна/квартальна або щомісячна звітності до територіальних органів ДФС України про декларування власних зобов`язань; квитанції, платіжні доручення, банківські виписки про сплату податку; внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування обчисленого і сплаченого від здійснення підприємницької діяльності, зокрема, річна/квартальна або щомісячна звітності до територіальних органів ПФУ про декларування власних зобов`язань; квитанції, платіжні доручення, банківські виписки про сплату внеску. довідку Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків за період з 19.02.1992 по 31.12.2003 (а.с.70-71).
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 19.12.2024 витребувано в Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області та в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.72-73).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило про те, що згідно журналу реєстрації громадян, які займаються підприємницькою діяльністю фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 25.04.1994. До підсистеми обліку сплати страхових внесків внесена дата реєстрації позивача в органах Пенсійного фонду України 25.04.1994, згідно журналу реєстрації громадян, які займаються підприємницькою діяльністю. Відповідно до статті 19 Закону України "Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі по тексту також Закон №2464-VI), реєстр страхувальників формує та веде центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, користувачами цього реєстру є Пенсійний фонд та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Документи про нарахування страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 25.04.1994 по 30.06.1996 не збереглися, оскільки, законодавчо не визначено термін їх зберігання, а електронна база даних за вищевказаний період відсутня. За період з 01.07.1996 по 31.12.2001 року технічно втрачено доступ до електронної бази даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ.
За даними підсистеми обліку сплати страхових внесків за період з 01.01.2002 по 30.12.2002 відсутня інформація про нарахування внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно відсутній особовий рахунок платника. За період з 01.01.2003 по 31.12.2003 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку). Проте, територіальними відділеннями Державного казначейства України реєстр надходжень єдиного/фіксованого податку до бюджету Пенсійного фонду України в розрізі платників територіальним органам Пенсійного фонду України не надавався, оскільки, в підсистемі обліку сплати страхових внесків сплата єдиного/фіксованого податків обліковувалася в картці особового рахунку платника тільки з 01.01.2004, у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2004 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, в тому числі, спрощеної системи оподаткування, визначені як застрахованими особами, так і страхувальниками з обов`язком подання річних звітів до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.
Відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації за період з 01.01.2003 по 31.12.2003 пояснюється тим, що подача до персоніфікованого обліку індивідуальних відомостей фізичними особами-підприємцями на спрощеній системі оподаткування за вищевказаний період не була законодавчо передбачена.
У коментованих поясненнях ГУ ДПС в Івано-Франківській області зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець з 19.02.1992. Відповідно до інформаційних баз даних, наявних в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 здійснював діяльність з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, з 01.07.2002 по 31.07.2002 на загальній системі оподаткування, з 01.02.2000 по 31.05.2000, з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002 здійснював діяльність на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб, з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування.
Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття провадження від 22.11.2024 у справі №300/8755/24 надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області засобами електронного зв`язку через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, котру доставлено до електронного кабінету останнього 22.11.2024 о 21:05 годині (а.с.25).
Відповідно до частини 1 статті 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.
Днем вручення судового рішення, серед іншого, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини 6 статті 251 КАС України).
З урахуванням вказаного ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.11.2024 вважається врученою відповідачу належним чином.
ГУ ПФУ в Сумській області, станом на дату ухвалення цього судового рішення, не скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений пунктом 3 ухвали про відкриття провадження від 13.05.2024.
В силу вимог частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, письмових пояснень, клопотань, заяв по справі, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 18.10.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком (а.с.37).
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує:
- вік заявника становить 60 років 00 місяців 18 днів. Право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року.
- страховий стаж становить 23 роки 04 місяці 21 день, стаж для визначення права на пенсію за віком 27 років 11 місяців 05 днів.
Повідомлено ОСОБА_1 про те, що право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV заявник набуде після досягнення 63 років, тобто з 01.10.2027. За умови надання додаткових документів право на пенсію за віком буде переглянуто (а.с.39-40).
Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), складеного під час розгляду питання про призначення пенсії, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди:
- з 01.09.1981 по 26.02.1983 навчання у вищих/середніх навчальних закладах (01 рік 05 місяців 26 днів);
- з 17.03.1983 по 01.01.1984 період роботи (09 місяців 15 днів);
- з 02.01.1984 по 16.11.1984 період роботи (10 місяців 15 днів);
- з 17.11.1984 по 26.11.1986 проходження строкової військової служби (02 роки 10 днів);
- з 12.01.1987 по 17.03.1987 період роботи (02 місяці 06 днів);
- з 18.03.1987 по 07.09.1988 період роботи (01 рік 05 місяців 20 днів);
- з 08.09.1988 по 23.10.1989 період роботи (01 рік 01 місяць 16 днів);
- з 24.10.1990 по 23.10.1990 період роботи (01 рік);
- з 01.04.2004 по 31.12.2004 період здійснення підприємницької діяльності (03 місяці 03 дні);
- з 01.01.2005 по 31.03.2005 період роботи (03 місяці);
- з 01.04.2005 по 30.04.2009 період здійснення підприємницької діяльності (10 місяців 15 днів);
- з 01.05.2009 по 30.06.2009 період роботи (02 місяці);
- з 01.07.2009 по 30.06.2010 період здійснення підприємницької діяльності (01 місяць 28 днів);
- з 01.07.2010 по 29.02.2020 період роботи (09 років 08 місяців);
- з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин) (03 місяці);
- з 01.06.2020 по 28.02.2020 період роботи (01 рік 09 місяців).
Страховий стаж з урахування перетину періодів склав 23 роки 04 місяці 21 день (а.с.42).
Також ГУ ПФУ в Сумській області складено розрахунок стажу (форма РС-право) для визначення права ОСОБА_1 на пенсію за віком, згідно якої для визначення права на пенсію зараховано періоди:
- з 01.09.1981 по 26.02.1983 навчання у вищих/середніх навчальних закладах (01 рік 05 місяців 26 днів);
- з 17.03.1983 по 01.01.1984 період роботи (09 місяців 15 днів);
- з 02.01.1984 по 16.11.1984 період роботи (10 місяців 15 днів);
- з 17.11.1984 по 26.11.1986 проходження строкової військової служби (02 роки 10 днів);
- з 12.01.1987 по 17.03.1987 період роботи (02 місяці 06 днів);
- з 18.03.1987 по 07.09.1988 період роботи (01 рік 05 місяців 20 днів);
- з 08.09.1988 по 23.10.1989 період роботи (01 рік 01 місяць 16 днів);
- з 24.10.1990 по 23.10.1990 період роботи (01 рік);
- з 01.04.2004 по 31.12.2004 період здійснення підприємницької діяльності (09 місяців);
- з 01.01.2005 по 31.03.2005 період роботи (03 місяці);
- з 01.04.2005 по 30.04.2009 період здійснення підприємницької діяльності (4 роки 01 місяць);
- з 01.05.2009 по 30.06.2009 період роботи (02 місяці);
- з 01.07.2009 по 30.06.2010 період здійснення підприємницької діяльності (01 рік);
- з 01.07.2010 по 29.02.2020 період роботи (09 років 08 місяців);
- з 01.03.2020 по 31.05.2020 ФОП (карантин) (03 місяці);
- з 01.06.2020 по 28.02.2020 період роботи (01 рік 09 місяців).
Всього 27 років 11 місяців 05 днів (а.с.41).
- ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку, як фізична особа-підприємець з 19.02.1992;
- ОСОБА_1 , відповідно до інформаційних баз даних, наявних в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, здійснював діяльність: з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, з 01.07.2002 по 31.07.2002 на загальній системі оподаткування, з 01.02.2000 по 31.05.2000, з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002 здійснював діяльність на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб, з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування (а.с.53-54).
В матеріалах адміністративної справи міститься довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.10.2024 за №2676/06-16 про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 25.04.1994.
За період з 25.04.1994 по 31.12.2001 втрачено доступ до бази даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ. За період щ 01.01.2002 по 31.12.2002 відсутня інформація про нарахування внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За період з 01.01.2003 по 31.12.2003 перебував на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок) (а.с.9).
Означена довідка не надавалась ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком від 18.10.2024, не була і не могла бути предметом оцінки ГУ ПФУ в Сумській області при розгляді питання про призначення пенсії за віком, оскільки складена у часі хронологічно пізніше [23.10.2024], аніж відбулось саме звернення [18.10.2024].
Як слідує зі змісту журналу реєстрації громадян, які займаються підприємницькою діяльністю №04-23, такий містить запис №1329 про те, що ОСОБА_1 зареєстрований в органах пенсійного фонду 25.04.1994 (а.с.86).
Картка платника соціального внеску (ЄРС-Україна), складена у відношенні до ОСОБА_1 містить наступні відомості:
- категорія страхувальника фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності на єдиному податку;
- дата реєстрації у виконкомі 19.02.1992;
- дата реєстрації у ПФУ 25.04.1994 (реєстраційний номер 15/11-1329);
- стан фінансових відношень платник збору (а.с.87).
У поясненнях на позовну заяву, третьою особою зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди:
- з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, 01.07.2002 по 31.07.2002 здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, оскільки, в матеріалах електронної пенсій справи заявника відсутні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків за час ведення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування (платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштовий переказ, інформація Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків);
- з 01.02.2000 по 31.05.2000, з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002; з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування, оскільки, в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували сплату страхових внесків за час ведення підприємницької діяльності на спрощеній систем оподаткування/фіксованого податку (свідоцтво про сплату єдиного податку спеціальний торговий патент; документи про сплату єдиного податку фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ); в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, зокрема, по 31.12.2003.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу правового регулювання положень частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно вимог частин 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
Так, частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду зокрема для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом (пункту 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-IV).
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (надалі по тексту також - Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (надалі по тексту також - уповноважений орган).
Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.
Згідно пункту 7 Положення №794, уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.
Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 , досягнувши 60-річного віку, 18.10.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (а.с.37).
В силу правового регулювання положень частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Страховий стаж позивача становить 23 роки 04 місяці 21 день, стаж для визначення права на пенсію за віком 27 років 11 місяців 05 днів (а.с.39-42).
ОСОБА_1 стверджує, що коментовані періоди здійснення останнім підприємницької діяльності підлягають зарахуванню до страхового стажу, а внаслідок вчинення відповідачем таких дій її страховий стаж буде достатнім для призначення пенсії за віком, про що і просить у позовній заяві.
Так, статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України №1788-XII.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (надалі по тексту також - Порядок №637).
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
За змістом пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
З урахуванням внесених змін, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 1 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 1 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Оцінюючи коментоване правове регулювання спірних правовідносин, у досліджуваному випадку має значення також таке.
При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом №1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина 3 статті 20 Законом №1058-IV).
Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.06.1994 за №5-5 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, де підпунктом 5.2.2. пункту 5.2. Розділу ІІІ визначено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду, а саме: для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно на їхній праці - 9 відсотків суми доходу.
Коментована Інструкція від 10.06.1994 за №5-5 втратила чинність на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.1996 за №11-1. Відповідно до пункту 7.2. Розділу 7 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.
В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
Згідно пункту 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 за №16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.
Виходячи із системного аналізу положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;
- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;
- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 додатково лише за умови сплати страхових внесків;
- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).
"39.1. Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року №13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.
39.2. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
39.3. Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.".
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
На переконання суду, з`ясування виду системи оподаткування при здійсненні позивачем підприємницької діяльності у спірний період є важливою умовою при зарахуванні страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності, оскільки чинне законодавство розрізняє види документів, якими підтверджується стаж підприємницької діяльності за спрощеною та загальною системою оподаткування.
Так, з огляду на вищевказані положення період зайняття підприємницькою діяльністю з 19.02.1992 по 31.12.1997 може бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 лише за умови підтвердження спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.
Таких документів заявник не надав ні пенсійному органу разом із заявою від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком, ні суду разом із позовною заявою, а тому позов у цій частині є безпідставним та не підлягає задоволенню.
Стосовно періоду з 01.01.1998 по 30.06.2000, то пунктом 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону такий період включається за наявності одночасно двох умов: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого розміру прибуткового податку (патентами); 2) наявність довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Аналогічні вимоги містяться в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, та в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1.
Щодо спрощеної системи оподаткування, то така система запроваджена з 01.01.1999 на підставі Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 за №727/98.
Згідно з статтею 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" дія цього Указу не поширюється на:
суб`єкти підприємницької діяльності, на яких поширюється дія Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" в частині придбання спеціального торгового патенту;
фізичних осіб, які відповідно до законодавства України сплачують фіксований податок;
довірчі товариства, страхові компанії, банки, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи;
суб`єкти підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб`єктів, які не є суб`єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків;
фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю підакцизними товарами (крім сфери громадського харчування).
Відповідно до статті 3 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, мають право обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом одержання свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності залежно від виду діяльності та місця її здійснення і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень за календарний місяць.
У разі коли фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності здійснює декілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.
Суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи перераховують суми єдиного податку на окремий рахунок відділень Державного казначейства України
Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:
до місцевого бюджету - 55 відсотків;
до Пенсійного фонду України - 40 відсотків;
на обов`язкове соціальне страхування - 5 відсотків.
Статтею 7 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" визначено, що суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів): податку на прибуток підприємств; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності); плати (податку) за землю; збору на спеціальне використання природних ресурсів; збору до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення; збору до Державного інноваційного фонду; збору на обов`язкове соціальне страхування; відрахувань та зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг загального користування України; комунального податку; податку на промисел; збору на відрахування до Пенсійного фонду; збору за видачу дозволу на розміщення об`єктів торгівлі та сфери послуг; внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів.
Таким чином, згідно Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" платник єдиного податку не є платником збору на відрахування до Пенсійного фонду.
Отже, перебування фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування з 01.01.1999 підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку. Такий підприємець не є платником страхових внесків до Пенсійного Фонду України.
- з 01.01.1998 по 31.01.2000 та з 01.06.2000 по 30.06.2000 на загальній системі оподаткування;
- з 01.02.2000 по 31.05.2000 здійснював діяльність на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб.
Пунктом 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV для зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого розміру прибуткового податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 передбачена обов`язкова наявність довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 3 статті 90 КАС України).
Періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.01.2000 та з 01.06.2000 по 30.06.2000 на загальній системі оподаткування, відповідно до норм пункту 3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV не підлягають зарахуванню до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону №1058-IV, а тому слід відмовити у задоволенні позовної заяви у цій частині.
Стосовно періоду з 01.07.2000 по 31.12.2003, то пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону такий період включається за наявності додаткової умови - сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
- з 01.07.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001 та з 02.07.2002 по 31.07.2002 перебував на загальній системі оподаткування;
- з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002 здійснював діяльність на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб;
- з 01.01.2003 по 31.12.2003 на прощеній системі оподаткування.
Зі змісту довідок ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 23.10.2024 за №2676/06-16 (а.с.9) та від 23.12.2024 за №137/05-16, складених відносно позивача, слідує, зокрема:
- за період з 01.07.1996 по 31.12.2001 технічно втрачено доступ до електронної бази даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ;
- за період з 01.01.2002 по 31.12.2002 відсутня інформація про нарахування внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- за період з 01.01.2003 по 31.12.2003 перебував на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок).
Постановою правління Пенсійного Фонду України від 10.06.1994 за №5-5 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, де підпунктом 5.2.2. пункту 5.2. Розділу ІІІ визначено тарифи обов`язкових внесків до Пенсійного фонду, а саме: для громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно на їхній праці - 9 відсотків суми доходу.
Коментована Інструкція від 10.06.1994 за №5-5 втратила чинність на підставі постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.1996 за №11-1. Відповідно до пункту 7.2. Розділу 7 Інструкції №11-1 страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.
В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
Згідно пункту 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 за №16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.
Виходячи із системного аналізу положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
Законом, що визначає порядок справляння та використання збору
на обов`язкове державне пенсійне страхування є Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 06 червня 1997 року за №400/97-ВР (надалі по тексту також Закон №400/97-ВР, у редакції станом на момент сплати відповідних внесків).
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах, зокрема, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 32 відсотки від об`єкта оподаткування, визначеного абзацами першим і другим пункту 1 статті 2 цього Закону.
Платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (пункт 1 статті 1 Закону №400/97-ВР).
В матеріалах адміністративної справи міститься Картка особового рахунку фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 у якій міститься інформація про сплату позивачем такого збору, зокрема: у розділі "Сплачено коштів" у графі "32% з чистого доходу" за період з 01.01.2002 по 31.12.2003 відсутні числові значення сум, водночас, у графі "1,2%" позивачем здійснювалась сплати збору у цифровому відображенні від 15,00 до 60,00 помісячно.
У суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 за період, починаючи з 01.07.2000 по 31.12.2003 використовував найману працю. Водночас, як зазначалось судом вище, із системного аналізу положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, а саме 32 відсотки.
На обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах для платників збору, визначених пунктом 4 статті 1 цього Закону (крім платників, зазначених у пункті 5 цієї статті): 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 3 статті 2 цього Закону, якщо сукупний оподатковуваний доход не перевищує 150 гривень (абзац 1 пункту 4 статті 4 Закону №400/97-ВР).
Згідно пунктом 4 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), та фізичні особи, які виконують роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими договорами, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок тощо.
Відомостями з Картки особового рахунку фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування засвідчується обставина нездійснення ОСОБА_1 відповідних відрахувань, а саме збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 32 відсотки, а лише позивачем здійснено сплату внеску на рівні 1% від доходу за найману особу.
Матеріали справи не містять доказів сплати страхових внесків ОСОБА_1 за період з 01.07.2000 по 31.12.2003 та відсутності обов`язку, тобто звільнення від сплати таких платежів. Доказів протилежного суду не надано.
В досліджуваному випадку слід не погодитись із такими аргументами ОСОБА_1 з огляду на наступне.
"35. На підтвердження своєї позиції позивачем відповідачу та суду надано довідку Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 22.10.2019 за №7865/ФОП/26-15-33-17-15, за змістом якої позивач у спірний період щорічно отримував дохід.
36. Відповідач зазначає, що зазначена довідка не підтверджує факт сплати страхових внесків (єдиного внеску) за зазначений період.
37. Також ж висновку дійшов суд апеляційної інстанції, а тому суд виснував про відсутність підстав для задоволення позову.
38. Колегія суддів вважає такий висновок судів передчасним, з огляду на таке.
39. Суди самостійно зазначають, що зміст довідки Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 22.10.2019 за №7865/ФОП/26-15-33-17-15 містить інформацію про отримання позивачем доходу за період з 26.04.2004 по 31.12.2008.
40. Колегія суддів звертає увагу, що отримання особою доходу передбачає сплату відповідних податків.
41. При цьому, адмініструє сплату податків відповідний податковий орган.
42. Адміністрування сплати страхових внесків (єдиного внеску) так само покладено на відповідний державний орган. Особа не може нести відповідальність за наповнення реєстру застрахованих осіб.".
Обставини, досліджувані Верховним Судом та викладеній у цитованій вище постанові, суттєво різняться від обставин справи №300/8069/24, оскільки у спірному випадку у суду відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 доходу за спірний період з 01.07.2000 по 31.12.2003, в тому числі офіційно задекларований платником податків, а відтак відсутня можливість ствердити про сплату страхових внесків (єдиного внеску) за зазначений період.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що в спірному випадку позивач, апелюючи на необхідність обліку таких документів відповідачами, не пояснив причин не зберігання їх особисто.
В призмі досліджуваного ОСОБА_1 не довів наявність у відповідача законодавчо визначеного обов`язку облікувати і володіти по фізичних особах-підприємцях (за спірний період) відповідну інформацію, за умови не подання такими суб`єктами підприємницької діяльності періодичних відповідних звітів про нарахування і сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За умови неподання таких документів як органу пенсійного фонду, так і суду, відсутні об`єктивні підстави для висновку про те, що органи пенсійного забезпечення неналежно здійснювали облік страхових внесків ОСОБА_1 та не обґрунтовано не надали таку інформацію позивачу у формі відповідної довідки.
Окремо слід відзначити, що сама по собі відсутність заборгованості перед бюджетом зі сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) жодним чином не підтверджує сплату позивачем страхових внесків до відповідних фондів.
Суд звертає увагу позивача на те, що останній не позбавлений можливості повторно звернутися до органу пенсійного забезпечення з метою зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 19.02.1992 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.12.2003, ОСОБА_1 може звернутися до пенсійного органу про перерахунок розміру страхового стажу, надавши: спеціальний торговий патент або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідку про сплату страхових внесків за період з 19.02.1997 по 31.12.1997; докази перебування на спрощеній системі оподаткування в період з 01.01.1998 по 30.06.2000 та докази сплати страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2003.
Водночас, з огляду на відсутність таких належних доказів, станом на час розгляду цієї справи, суд висновує про відсутність підстав для зарахування зазначених періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком.
Вище по тексту судового рішення, судом зроблено висновок про протиправність не зарахування ГУ ПФУ в Сумській області, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону №1058-IV періоду здійснення підприємницької діяльності на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб з 01.02.2000 по 31.05.2000.
З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про правомірність неврахування органом пенсійного забезпечення до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 19.02.1992 по 31.01.2000, з 01.06.2000 по 31.07.2000, з 01.01.2001 по 31.01.2001, з 01.07.2002 по 31.07.2002 на загальній системі оподаткування, з 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.02.2001 по 30.06.2002 та з 01.08.2002 по 31.12.2002 діяльність на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб, з 01.01.2003 по 31.12.2003 на спрощеній системі оподаткування, так як відсутні відомості про сплату страхових внесків у вказаний період, що є особливою умовою при обчисленні пенсії.
В адміністративному позові ОСОБА_1 , обираючи відповідача, який повинен відновити його право на пенсію, просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, слід враховувати наступне.
Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, про що вірно зазначено заявником у позовній заяві.

Отже, саме ГУ ПФУ в Сумській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

При вирішенні позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду, суд керується наступними мотивами.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за №074 від 25.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 ОСОБА_1 періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку з 01.02.2000 по 31.05.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1 211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №№7670-5294-9993-0298 (а.с.6).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 242,24 гривень, що пропорційно становить 20 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Як визначено частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до котрих, в тому числі, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача, Круць Володимир Миронович, котрий діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ за №1084474 від 15.11.2024, в адміністративному позові просить стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 гривень.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, станом на дату ухвалення рішення у справі №300/8755/24, в матеріалах адміністративного позову містяться:

- договір про надання правничої допомоги №08/11/24 від 08.11.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання послуги щодо представництва у адміністративній справі про оскарження відмови ПФУ у врахуванні страхового стажу за період з 25.04.1994 по 31.12.2001 та призначенні пенсії (а.с.14);

- Додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від 08.11.2024 за №08/11/24;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №947 від 27.12.2013;

- ордер на надання правничої допомоги серії АТ за №1084474 від 15.11.2024.

Таким чином, представником позивача, на виконання вимог статті 134 КАС України, не надано суду належних доказів, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 гривень, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування останніх.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за №074 від 25.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії, згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, період ведення підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку з 01.02.2000 по 31.05.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) сплачений судовий збір в розмірі 242,24 гривень (двісті сорок дві гривні двадцять чотири копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача - Круць Володимир Миронович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №947 від 27.12.2013, ордер на надання правничої допомоги серії АТ за №1084474 від 15.11.2024), вул. А. Мельника, 10, корпус 7, офіс 2, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013), вул. Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В