Справа № 200/6367/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Справа№200/6367/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі- відповідач), в якій просить суд:

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість у розмірі 284 346 грн. (з 10 жовтня 2019 року по 10 вересня 2020 року).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду та постанови Першого апеляційного адміністративного суду по справі 200/6913/21 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 18 від 05.01.2024 щодо перерахунку його пенсії за період з 10 жовтня 2019 року по 10 вересня 2020 року, яка належить до виплати без максимального обмеження у розмірі: з 10.10.2019 по 30.11.2019 42151,26 грн; з 01.12.2019 по 30.06.2020 42 169,76 грн; з 01.07.2020 по 10.09.2020 42 188,26 грн. Оскільки за вказаний період позивач отримував пенсію, яка була обмежена максимальним розміром, у відповідача виникла заборгованість у виплаті пенсії, яка полягає у різниці між нарахованою та виплаченою сумою коштів за вказаний період (з 10 жовтня 2019 року по 10 вересня 2020 року) у сумі 284 346,00 грн, яку відповідач визнає, проте не може виплатити через відсутність коштів. На думку позивача, не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення коштів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року по справі №200/6367/24 задоволено, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року по справі №200/6367/24 скасовано, а справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення коштів залишено без руху, встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в сумі 2274,77 грн.

Позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі.

Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення коштів за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі № 200/6913/21 (далі Рішення суду), яке набрало законної сили 21.08.2023 року, з 10.10.2019 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату за період з 10.10.2019 по 10.09.2020, яка складає 284 346,63 грн. Проте зазначену доплату як таку, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, можливо здійснити після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Виплати на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюється в межах наявних бюджетних призначень.

Відтак, виплата заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проводитись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В подальшому позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що викладені у відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 14.10.2014 №1697- VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697), та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 31.03.2015 року, виданим Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі №200/6913/21 позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмови вчинити певні дії, та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, яка оформлена листом від 1 квітня 2021 року № 345-652/М-02/8-0531/21 про відмову ОСОБА_1 в обчисленні (перерахунку) та виплаті пенсії за вислугу років з 10 жовтня 2019 року в порядку та розмірах, визначених ч.ч. 2-4 ст. 86 Закону України Про прокуратуру із розрахунку середнього заробітку за останні 60 місяців роботи із застосуванням до виплат коефіцієнта загального підвищення окладів та надбавок до нього, який наведений у довідці № 14-51 вих-21 від 21 лютого 2021 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 починаючи з 10 жовтня 2019 року відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 86 Закону України Про прокуратуру із додаванням в заробіток для обчислення пенсії розмір виплат із розрахунку 60 відсотків від середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців перед зверненням за пенсією, розділених на 60, з коригуванням із застосуванням коефіцієнту загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього та із врахуванням суми посадового окладу, надбавки за вислугу років, окладу за військовим званням, які наведені у довідці №14-51 вих-21 від 09 лютого 2021 року Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних з додатком до неї, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області здійснити перерахунок розміру пенсійного забезпечення у зв`язку із збільшенням посадового окладу ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року, стягнуто з Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за період з 10 жовтня 2019 по 28 лютого 2021 року у розмірі 265 886,76 (Двісті шістдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривен 76 копійок, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі 200/6913/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 200/6913/21 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 200/6913/21 задоволено частково, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 200/6913/21 скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо встановлення обмеження розміру пенсії та зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру та задоволено ці вимоги, визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та скасувати рішення № 18 від 24 лютого 2021 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 10 жовтня 2019 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України Про прокуратуру без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, в іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 200/6913/21 залишено без змін.

24 жовтня 2023 року до суду за допомогою засобів програмного забезпечення підсистеми ЄСІТС Електронний суд від представника позивача адвоката Трофимчука В.В. надійшла заява про визнання протиправним рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що на виконання зазначених вище судових рішень відповідач 12.10.2023 прийняв рішення № 18 про перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого розмір пенсії визначений: з 10.10.2019 по 30.11.2019 у сумі 25 678,96 грн; з 01.12.2019 по 30.06.2020 у сумі 25 697,46 грн; з 01.07.2020 по 10.09.2020 у сумі 25 715,96 грн; з 11.09.2020 по 30.11.2020 у сумі 17 12,00 грн; з 01.12.2020 по 30.06.2021 у сумі 17 690,00 грн; з 01.07.2021 по 30.11.2021 у сумі 18 540,00 грн; з 01.12.2021 по 30.06.2022 у сумі 19 340,00 грн; з 01.07.2022 по 30.11.2022 у сумі 20 270,00 грн; з 01.12.2022 по теперішній час у сумі 20 930,00 грн, оскільки, на думку представника позивача, загальна сума цих виплат за 60 місяців складає 3529425,00 грн, середньомісячний розмір цих виплат складає 58 823,76 (3 529 425,00 : 60) грн. З урахуванням зазначених виплат середній заробіток позивача для розрахунку пенсії з 10.10.2019 по теперішній час повинен був скласти 69 533,76 (58 823,76+10710,00) грн.

Відповідно, під час виконання рішення суду відповідач повинен був розраховувати розмір належної позивачу пенсії із розрахунку середнього заробітку 69 533,76 грн.

Водночас, відповідач при розрахунку позивачу пенсії з 11.09.2020 застосував максимальне обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 11.09.2020 по 30.11.2020 17 12,00 грн; з 01.12.2020 по 30.06.2021 17 690,00 грн; з 01.07.2021 по 30.11.2021 18 540,00 грн; з 01.12.2021 по 30.06.2022 19340,00 грн; з 01.07.2022 по 30.11.2022 20270,00 грн; з 01.12.2022 по теперішній час 20930,00 грн.

Окремою ухвалою від 31.10.2023 по справі 200/6913/21 заяву представника позивача про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у порядку статті 383 КАС України задоволено, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 18 від 12.10.2023 прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року по справі № 200/6913/21 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити заходи направлені на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень, установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання до суду доказів вжиття заходів направлених на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково, окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 200/6913/21 змінено в мотивувальній частині.

Зазначено, що:

«постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 10 жовтня 2019 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України Про прокуратуру без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, в ній відсутнє зобов`язання щодо відповідача по здійсненню перерахунку пенсії за вислугу років позивачу з 11 вересня 2020 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України Про прокуратуру без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Слід зазначити, що таких вимог ОСОБА_1 в своєму позові не заявляв.

По-друге, в мотивувальній частині своєї постанови від 21 серпня 2023 року Перший апеляційний адміністративний суд в обґрунтування необхідності задоволення позову послався на те, що виключення, передбачені п. 3 розділу ІІ Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, а саме не застосування до пенсій, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах […] органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, обмеження максимального розміру пенсії, розповсюджуються на спірні правовідносини, з урахуванням статусу позивача (прокурор військової прокуратури).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра оборони України від 10.09.2020 ОСОБА_1 звільнений з військової служби, а наказом від 11.09.2020 призначений на посаду прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

При цьому, Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (далі Закон № 113) внесено зміни, зокрема, й до Закону України Про прокуратуру, серед яких із системи прокуратури України (стаття 7) виключені військові прокуратури.

Крім того, пунктом 24 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113 установлено, що Додаток "Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур" до Закону України "Про прокуратуру" втрачає чинність із дня початку роботи окружних прокуратур.

Отже, з 11.09.2020 ОСОБА_1 не має статусу прокурора військової прокуратури.

Відтак, між сторонами існує новий спір, не вирішений в справі № 200/6913/21, тому дії відповідача щодо максимального обмеження з 11.09.2020 пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, не можуть бути визнані протиправними в порядку статей 382, 383 КАС України.»

На виконання рішень суду Головним управління з 10.10.2019 проведено перерахунок відповідно до частин 2 - 4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» із додаванням в заробіток для обчислення пенсії розмір виплат із розрахунку 60 відсотків від середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців перед зверненням за пенсією, розділених на 60, з коригуванням із застосуванням коефіцієнту загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього та із врахуванням суми посадового окладу, надбавки за вислугу років, окладу за військовим званням, які наведені у довідці № 14-51 вих-21 від 09 лютого 2021 року Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних з додатком до неї, розмір пенсії не обмежено граничним розміром 10 прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 69533,76 грн). (Рішення ППВП макетна обробка від 05.01.2024 додається)

Відповідачем здійснено з 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» із додаванням в заробіток для обчислення пенсії розмір виплат із розрахунку 60 відсотків від середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців перед зверненням за пенсією, розділених на 60, з коригуванням із застосуванням коефіцієнту загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього та із врахуванням суми посадового окладу, надбавки за вислугу років, окладу за військовим званням, які наведені у довідці № 14-51 вих-21 від 09 лютого 2021 року Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних з додатком до неї, проведено з 11 вересня 2020 року перерахунок розміру пенсійного забезпечення у зв`язку із збільшенням посадового окладу, та здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з 10 жовтня 2019 року відповідно до ч. 2-4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без її максимального обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність, та нараховано борг за період з 10.10.2019 по 10.09.2020, який складає 284 346,63 грн.

Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

25.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості.

Листом від 15.08.2024 № 21760-19487/М-02/8-0500/24 відповідач повідомив, що доплата, нарахована на виконання рішення суду №200/6913/21 за період з 10.10.2019 по 10.09.2020 у розмірі 284346,63 грн, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Відповідно до пункту 13 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. З огляду на положення статей 72,73 Закону №1058 кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі, не передбачені Законом №1058, забороняється.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України.

Згідно з положеннями пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Виплати на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюється в межах наявних бюджетних призначень.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік на сьогодні не затверджено. Подальша виплата заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проводитись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку №21-2 після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 Закону №1697, підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч. 13 ст. 86 Закону №1697, за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Приписи Закону №1697 не визначають порядку здійснення пенсійних виплат прокурорам органом, на який покладається такий обов`язок.

Поряд з цим, приписи Закону №1697 порядку здійснення пенсійних виплат не встановлюють, тож слід звернутись до спеціального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Окрім того, суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не є спірним між сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством.

Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Пунктом 38 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України (Заява № 4909/04) Cуд повторює, що стаття 1 Першого протоколу, по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як окремі, тобто не пов`язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою (пункт 106 рішення Європейського суду з прав людини від 08.07.1986, серія A, № 102 Літгоу та інші проти Сполученого Королівства (Lithgow and Others v. The United Kingdom).

Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким чином, як власність в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowskiv.Poland, № 31443/96, пар. 98).

Згідно ч. 1 ст. 117 Цивільного Кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати, тобто після нарахування є власністю пенсіонера.

Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі Кечко проти України зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі Бакалов проти України та у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

У рішенні в справі Шмалько проти України ЄСПЛ констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Тож, суд дійшов, що втручання в право власності позивача є не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи те, що сума пенсійних виплат, яку позивач просить стягнути з відповідача не є спірною між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, в розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 284 346,63 грн (двісті вісімдесят чотири тисячі триста сорок шість гривень 63 копійки).

Щодо вимоги позивача допустити негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті (серед яких присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць).

Приймаючи до уваги, що спірним є борг за період з 10.10.2019 по 10.09.2020 у розмірі 284 346,63 грн., який виник внаслідок перерахунку пенсії, то у розглядуваному випадку суд не вбачає підстав для звернення цього рішення до негайного виконання.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Частиною 5 ст.382 КАС України встановлено, що за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи приписи ст. 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень, суд не вбачає на даний час підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Зважаючи на те, що позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 4697,10 грн. (за подачу позову та апеляційної скарги), наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 284 346,63 грн (двісті вісімдесят чотири тисячі триста сорок шість гривень 63 копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4697,10 грн. (чотири тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 10 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 20 січня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко