Справа № 300/3874/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2025 р. справа № 300/3874/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Комарницький Е.Г., звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не зарахування з 01.09.2008 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1972 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 та з 01.10.1983 по 23.08.2007 у Долинському протитуберкульозному диспансері у відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати з 01.09.2008 здійснити перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1972 по 16,10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 та з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному диспансері у відповідності до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як отримувач пенсії за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Стверджує, що за допомогою адвоката звернулася до відповідача із запитом щодо надання інформації про зарахування періоду роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері у подвійному розмірі згідно з вимогами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом із запитом до відповідача була направлена також і заява позивача із проханням здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі згідно вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, пенсійний орган протиправно відмовив в задоволенні прохання позивача. Вважає, що надання уточнюючих довідок для зарахування періоду роботи у Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі не є необхідними, оскільки основний документ, який підтверджує факт роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері є трудова книжка чи подання, яке заповнювалось роботодавцем на основі трудової книжки. Також зазначає, що має право на зарахування стажу роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі з 01.09.2008, оскільки після призначення пенсії 22.09.2001 позивач продовжувала працювати та звернулась із заявою про проведення перерахунку пенсії 09.09.2008, який проведено із стажу без застосування кратності з 01.09.2008. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що ОСОБА_1 з 22.09.2001 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На адвокатський запит від 05.02.2024 №07-02/2024 пенсійний орган листом від 08.02.2024 №0900-0202-8/8107 повідомив про призначення та перерахунки пенсії позивачки. Позивачка особисто не зверталась до пенсійного органу із заявами, зокрема щодо перерахунку пенсії. Щодо позивача відсутнє рішення про відмову у перерахунку пенсії. Стверджує, що у згадуваному листі відповідач не приймав рішення про відмову щодо врахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи у Долинському протитуберкульозному диспансері. Також зазначає, що для реалізації права на перерахунок пенсії законодавством встановлено порядок звернення громадянами до органів Пенсійного фонду України. У разі прийняття органами Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні/перерахунку пенсії, особа отримує право звернутись до суду для оскарження відповідного рішення. Вважає, що законнних підстав для проведення перерахунку пенсії з 01.09.2008 немає. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Період перебування осіб, які працюють у протитуберкульозних закладах, у частково оплачуваній відпустці в зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в додатковій відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею шести років зараховують в стаж роботи в одинарному розмірі. Пенсійний орган стверджує, що довідки Долинського протитуберкульозного диспансеру, яка б містила інформацію за періоди роботи позивачки в Долинському протитуберкульозному диспансері на певних пільгових посадах та про те, що позивачка має право на кратне зарахування трудового стажу у відповідності із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ні пенсійному органу, ні суду не надано. Підставою у не зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 в Долинському протитуберкульозному диспансері у подвійному розмірі є відсутність правової норми в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відсутність обов`язку враховувати статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для обрахунку стажу з 01.01.2004. Звертає увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.45).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
ОСОБА_1 з 09.10.2001 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», в подальшому пенсію позивача перераховано відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 27 днів (а.с.71, 79, 80).
05.01.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати інформацію із підтверджуючими документами стосовно зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоду роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері згідно вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У випадку не проведення вказаного зарахування просила здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу в Долинському протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчисленого з моменту її призначення (а.с.9).
05.02.2024 адвокат позивача звернувся до пенсійного органу із адвокатським запитом, в якому просив надати рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком та інформацію із підтверджуючими документами стосовно зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоду роботи в Долинському протитуберкульозному диспансері згідно вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.34).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 08.02.2024 №0900-0202-8/8107 повідомило позивача про те, що ОСОБА_1 з 22.09.2001 отримує пенсію за віком, яка була призначена відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, та, в подальшому перерахована відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На адвокатський запит Комарницького Е.Г. від 05.02.2024 в інтересах ОСОБА_1 пенсійний орган листом від 08.02.2024 за №0900-0202-8/8107 повідомив про призначення та перерахунки пенсії. Стверджує, що позивачка особисто не зверталася до пенсійного органу із заявами, зокрема, щодо перерахунку пенсії. Отже, що позивача відсутнє рішення про відмову в перерахунку пенсії. У листі від 08.02.2024 відповідач не приймав рішення про відмову щодо врахування до страхового стажу роботи позивача спірного періоду роботи у Долинському протитуберкульозному диспансері. На дату звернення за призначенням пенсії загальний стаж ОСОБА_1 становив 24 роки 02 місяці 03 дні. При цьому, періоди роботи в Долинському районному протитуберкульозному диспансері враховані без застосування кратності, так як пільгове обчислення стажу в інфекційних закладах охорони здоров`я статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) не було передбачено. Згідно із Законом України Про внесення змін до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення від 10 липня 2003 року №1110-1V, який набрав чинності з 15.08.2003, час роботи, зокрема, в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Особам, яким пенсії призначені до 15.08.2003, стаж не переглядається. В разі подання документів про стаж в цих закладах після цієї дати, весь стаж в цих закладах обчислюється у подвійному розмірі. При цьому, в пільговому обчисленні враховуються тільки періоди роботи, а періоди відпусток без збереження заробітної плати, відпусток по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного чи шестирічного віку зараховуються на загальних підставах. ОСОБА_1 зверталася із заявою від 09.09.2008 про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та від більшого стажу, надавши при цьому трудову книжку. Уточнюючих довідок про періоди роботи в інфекційних закладах та про перебування в цей час у відпустках без збереження заробітної плати, по догляду за дітьми до 3-річного (6-річного) віку, не надано. Перерахунок від більшого стажу з 01.09.2008 проведено без застосування кратності, з урахуванням записів трудової книжки та даних системи персоніфікованого обліку відомостей (ОК-5). Тривалість страхового стажу після перерахунку складає 29 років 05 місяців 27 днів. Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.03.2023 становить 3200,36 грн. (а.с.10).
12.03.2024 адвокат позивача звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати копію трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.36).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини 1 і 2 даної статті).
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також Закон №1058-IV).
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-ХІІ).
Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як слідує із записів трудової книжки від 12.11.1964 позивач з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972 працювала в Гошівському тубдиспансері, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 - в Долинському райтубдиспансері, який було перейменовано на Долинський протитуберкульозний диспансер (а.с.28-33, 66-69).
Згідно розрахунку стажу роботи позивача слідує, що періоди роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 24.01.2004, з 01.02.2004 по 22.02.2004, з 01.03.2004 по 22.03.2004, з 01.04.2004 по 21.04.2004, з 01.05.2004 по 22.05.2004, з 01.06.2004 по 21.06.2004, з 01.07.2004 по 22.07.2004, з 01.08.2004 по 22.08.2004, з 01.09.2004 по 23.09.2004, з 01.10.2004 по 24.10.2004, з 01.11.2004 по 23.11.2004, з 01.12.2004 по 25.12.2004, з 01.05.2005 по 20.01.2005, з 01.02.2005 по 17.02.2005, з 01.03.2005 по 24.03.2005, з 01.04.2005 по 21.04.2005, з 01.05.2005 по 26.05.2005, з 01.06.2005 по 23.06.2005, з 01.07.2005 по 24.07.2005, з 01.08.2005 по 24.08.2005, з 01.09.2005 по 23.09.2005, з 01.10.2005 по 15.10.2005, з 01.11.2005 по 27.11.2005, з 01.12.2005 по 27.01.2006, з 01.02.2006 по 24.02.2006, з 01.03.2006 по 27.04.2006, з 01.05.2006 по 25.05.2006, з 01.06.2006 по 28.07.2006, з 01.08.2006 по 28.08.2006, з 01.09.2006 по 29.09.2006, з 01.10.2006 по 24.10.2006, з 01.11.2006 по 27.11.2006, з 01.12.2006 по 28.12.2006, з 01.01.2007 по 30.01.2007, з 01.02.2007 по 27.02.2007, з 01.03.2007 по 30.03.2007, з 01.04.2007 по 30.05.2007, з 01.06.2007 по 31.08.2007 зараховано до її страхового стажу (а.с.80).
Тобто, спірні періоди роботи позивача з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1972 по 16.10.1972, 16.05.1979 по 01.03.1980, 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 зараховано до страхового стажу позивача в одинарному розмірі.
Щодо періоду роботи позивача з 01.10.1983 по 23.08.2007, то такий зарахований до стажу роботи позивача також в одинарному розмірі, проте, як зазначено вище не суцільним порядком, тобто не повністю, а певними періодами.
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Згідно з статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Пунктами 7, 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" (надалі також - Закон №2586-ІІІ, втрата чинності 11.02.2024) передбачено, що протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Відповідно до пункту 1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів" за №514 від 16.17.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" від 19.07.1995 за №133 (втрата чинності 09.10.2024), особливо небезпечною інфекційною хворобою є туберкульоз.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради (попередня назва Долинський протитуберкульозний диспансер) належать діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно курортні заклади). Діяльність переважно спрямована на лікування стаціонарних хворих, здійснюється під безпосереднім спостереженням лікарів та включає: послуги медичного та парамедичного персоналу, послуги лабораторій і технічних служб, у т. ч. радіологію і анестезіологію, послуги невідкладної медичної допомоги, забезпечення операційними послугами, готування лікарських засобів, їжі та інші послуги лікарень, послуги центрів планування сім`ї, послуги стаціонару з переривання вагітності та стерилізації. Цей клас також включає: діяльність дитячих оздоровчих таборів санаторного типу, де дітям разом із оздоровчими надають комплекс медичних профілактичних послуг.
Отже, КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради (попередня назва Долинський протитуберкульозний диспансер), як лікарняний заклад призначений для надання лікування інфекційного захворювання, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є протитуберкульозним закладом для лікування інфекційної хвороби.
Варто зазначити, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача в цьому закладі у спірні періоди.
Відповідно до преамбули Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності з 01.01.2004, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення цього Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення, в частині визначення права на пенсію за віком (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004.
Стаття 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не скасовує статтю 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та не зупиняє її дію.
Згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та в силу приписів пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування період роботи в закладі з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.
В постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України Про пенсійне забезпечення, то він мав би виключити із Закону України Про пенсійне забезпечення усі інші положення, чого зроблено не було.
Отже доводи відповідача про те, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 в закладі з надання психіатричної допомоги не підлягає зарахуванню до стажу роботи в подвійному розмірі, не грунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно частин 1 - 2 статті 84 Кодексу законів про працю України (в редакції, станом на час спірних правовідносин) у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як слідує зі статті 4 Закону України Про відпустки відпустка без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.
Відповідно до статті 26 Закону України Про відпустки (в редакції, станом на час спірних правовідносин) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Статтею 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
Водночас, пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.
Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 Кодексу законів про працю України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 Кодексу законів про працю України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону №1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах, вказаних у цій статті, тому період перебування осіб, які працюють в цих закладах, у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2019 року в справі №314/404/17, від 28 листопада 2019 року в справі №349/422/16-а.
Разом з цим суд звертає увагу, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Підставою для незарахування пенсійним органом спірних періодів роботи позивача до страхового стажу в подвійному розмірі стало те, що ОСОБА_1 звертаючись до пенсійного органу із заявою від 09.09.2008 про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та від більшого стажу не надала уточнюючих довідок про періоди роботи в інфекційних закладах та про перебування в цей час у відпустках без збереження заробітної плати, по догляду за дітьми до досягнення 3-річного (6-річного) віку.
Варто наголосити, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пенсійним органом не надано суду жодних доказів, які б підтверджували перебування позивача у спірні періоди роботи у відпустках без збереження заробітної плати.
Крім того, зі змісту розрахунку стажу слідує, що в періоди з 11.01.1970 по 02.05.1971, з 26.11.1971 по 03.05.1972, з 02.03.1980 по 31.05.1980, з 06.11.1980 по 03.05.1981 позивач здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Таким чином, в пенсійного органу була наявна інформація про періоди здійснення позивачем догляду за дитиною (дітьми) до досягнення нею трирічного віку з 11.01.1970 по 02.05.1971, з 26.11.1971 по 03.05.1972, з 02.03.1980 по 31.05.1980, з 06.11.1980 по 03.05.1981.
Ці періоди догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не перетинаються із періодами роботи позивача у Гошівському тубдиспансері.
Так, позивач з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972 працювала в Гошівському тубдиспансері. З 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982 позивач працювала в Долинському райтубдиспансері.
Тобто, із матеріалів справи слідує, що позивач здійснювала догляд за дитиною між описаними вище періодами роботи, які не перетиналася із періодами догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
В матеріалах пенсійної справи наявні свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У графі «мати» зазначено ОСОБА_1 (а.с.73-74).
Пенсійним органом не надано суду доказів перебування позивача у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час роботи в Долинському протитуберкульозному закладі з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982.
Оскільки в пенсійного органу була наявна інформація про періоди здійснення позивачем догляду за дитиною (дітьми) до досягнення нею трирічного віку і ці періоди не перетиналася із спірними періодами роботи позивача, твердження про необхідність надання позивачем уточнюючої довідки щодо періодів такого догляду є помилковими.
Варто вказати, що за змістом трудової книжки позивача в період з 01.10.1983 по 23.08.2007 остання працювала в Долинському райтубдиспансері (03.04.1994 перейменовано на Долинський районний фтизіопульмонологічний диспансер, 16.01.2001 на Долинський протитуберкульозний диспансер), на посаді прачки.
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
За приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №8-2 від 30.04.2002 (чинне в період здійснення позивачу перерахунку пенсії з 01.09.2008), Управління має право одержувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, інформацію, документи і матеріали, необхідні для здійснення покладених на Управління завдань.
Таким чином, орган Пенсійного фонду України не був позбавлений права, перевірити своє припущення щодо перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку шляхом здійснення перевірки вказаних у трудовій книжці позивача відомостей в частині періодів роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному закладі.
Тобто, в разі сумніву у відповідача орган пенсійного фонду мав можливість, зокрема, витребувати відповідні документи.
Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах.
Право позивача отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань, передбачено також Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2.
Отже, відповідач своїм правом вимагати відповідні документи від підприємств, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію - не скористався.
Суд зауважує, що пенсійний орган зобов`язаний зарахувати відповідні періоди роботи до стажу позивача в подвійному розмірі, перевіривши при цьому наявність/відсутність періодів перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час роботи ОСОБА_1 з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному диспансері (теперішня назва КНП «Долинський протитуберкульозний диспансер» Івано-Франківської обласної ради).
Отже, незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному закладі не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.
Зі змісту позовної заяви слідує, що заява ОСОБА_1 від 05.01.2024 долучена до адвокатського запиту від 05.02.2024. Так, в додатку під «5» вказаного адвокатського запиту зазначено заяву ОСОБА_1 (а.с.35).
Однак, вказану заяву пенсійний орган не розглянув та, відповідно, не прийняв жодного рішення. Суд враховує, що за результатами розгляду адвокатського запиту від 05.02.2024 пенсійний орган надав відповідь, в якій зазначено про відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи до стажу роботи ОСОБА_1 в подвійному розмірі.
Пенсійним органом не зазначено та не надано суду доказів неотримання ним заяви позивача від 05.01.2024, в тому числі і на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Суд зауважує, що незважаючи на те, що заява ОСОБА_1 від 05.01.2024 складена у довільній формі зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
Висвітлюючи питання, яким повинен бути зміст заяви для призначення/ перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/перерахунок пенсії, подана пенсіонером у довільній формі відповідає вимогам Порядку №22-1. Так, у цій справі Верховний Суд вказав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Суд касаційної інстанції зауважив, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Щодо твердження пенсійного органу про те, що позивач особисто не зверталася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, то суд зауважує, що адвокат позивача долучив її заяву до адвокатського запиту від 05.02.2024, надавши при цьому ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 . Крім того, за змістом відповіді пенсійного органу від 08.02.2024 ОСОБА_1 зверталася із заявою від 09.09.2008 про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та від більшого стажу, надавши при цьому трудову книжку. З 01.09.2008 позивачу здійснено перерахунок стажу в одинарному розмірі без застосування кратності.
Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не розглянуло заяву позивача та не дослідило належно та добросовісно вказаних обставин щодо перебування/не перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку під час роботи в Долинському протитуберкульозному закладі з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007, то ефективним способом захисту порушеного права позивача в цій справі буде зобов`язання вказаного відповідача розглянути заяву позивача від 05.01.2024 та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.
За встановлених у справі обставин, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд зазначає, що позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії та стажу 05.01.2024, адвокат із запитом звернувся 05.02.2024, відповідь пенсійним органом надана 08.02.2024. Доказів обізнаності позивача із розрахунком стажу за наслідками перерахунку пенсії з 01.09.2008 відповідач суду не надав. До суду із позовом позивач звернулася 13.05.2024, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. (50% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 03.05.1971 по 25.11.1971, з 04.05.1971 по 16.10.1972, з 16.05.1979 по 01.03.1980, з 01.06.1980 по 05.11.1980, з 14.05.1982 по 05.10.1982, з 01.10.1983 по 23.08.2007 в Долинському протитуберкульозному диспансері відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.