Справа № 200/8394/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2025-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Справа№200/8394/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання правомірним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати рішення від 30.05.2024 №88 про відмову в призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до страхового стажу період роботи з 31.10.1981 по 01.11.1983 і з 02.01.1991 по 15.07.1995; - зобов`язати повторно розглянути заяву від 23.05.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 31.10.1981 по 01.11.1983, з 02.01.1991 по 15.07.1995 і з 03.09.2019 по 02.06.2022.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається безпідставну відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що 23.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Після реєстрації заява позивача про призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності була розглянута Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області і рішенням від 30.05.2024 № 88 було відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Головне управляння вважає рішення про відмову від 30.05.2024 № 88 обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм чинного законодавства посилаючись на те, що необхідний страховий стаж становить 29 років. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 6 місяців 2 дні, за розрахунком права як фізичної особи-підприємця загальний страховий стаж складає 24 роки 3 місяці 4 дні. Посилається на те, що згідно наданих до заяви про призначення пенсії документів, до загального страхового стажу не зараховано період проходження строкової військової служби з 31.10.1981 по 01.11.1983 оскільки у військовому квитку НОМЕР_1 від 22.10.1981 наявне виправлення дати закінчення служби, яке не завірено належним чином. Також до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.01.1991 по 15.07.1995, оскільки довідка про кількість відпрацьованих вихододнів та встановлений річний мінімум № 14-68/169 від 24.06.2021 видана адміністрацією міста Докучаєвська Донецької народної республіки та не підлягає розгляду, оскільки відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» п.1 Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. п.2 Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. п.3 Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі цього управлінням було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції України, законах України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2024 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 29.05.1997.

Також до суду надана копія довідки від 20.05.2024 № 5920- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої позивач перемістився з м. Докучаєвськ до м. Охтирка, Сумської області.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.05.2024 про призначення пенсії ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення від 30.05.2024 № 88 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що вік заявника 61 рік. Необхідний страховий стаж становить 29 років. Страховий стаж становить 23 роки 6 місяців 2 дні, за розрахунком права як фізичної особи-підприємця загальний страховий стаж складає 24 роки 3 місяці 4 дні. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано період проходження строкової військової служби з 31.10.1981 по 01.11.1983 оскільки у військовому квитку НОМЕР_1 від 22.10.1981 наявне виправлення дати закінчення служби, яке не завірено належним чином. Також до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.01.1991 по 15.07.1995, оскільки довідка про кількість відпрацьованих вихододнів та встановлений річний мінімум № 14-68/169 від 24.06.2021 видана адміністрацією міста Докучаєвська Донецької народної республіки та не підлягає розгляду, оскільки відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» п.1 Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. п.2 Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. п.3 Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Роз`яснено що заявник матиме право на пенсію після досягнення віку 63 років з 04.06.2025 або при набутті необхідного страхового стажу.

Позивачем до суду надана копія трудової книжки НОМЕР_3 , в якій наявні записи № 8 щодо проходження служби позивачем у період з 31.10.1981 по 01.11.1983 в лавах Радянської армії (є посилання на військовий квиток НОМЕР_1 ); № 18 щодо прийняття позивача з 02.01.1991 в члени колгоспу ім. Калініна; № 19 щодо звільнення позивача 15.07.1995 за переводом в ТОВ «Газовик»; № 22-23 щодо роботи позивача у період з 03.09.2019 по 02.06.2022 на посаді машиніста насосної установки Докучаєвських очисних споруд в КП «Компанія «Вода Донбасу» Докучаєвського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Також позивач надав до суду копію військового квитка НОМЕР_1 , виданого 22.10.1981, відповідно до якого позивач у період з 31 жовтня 1981 року по 1 листопада 1983 року проходив військову службу (сторінка 3). У цьому записі наявні в виправлення щодо місяця звільнення з військової служби (листопад замість жовтня) місяця в якому позивач повинен стати на військовий облік (листопад замість жовтня). Також відповідне виправлення наявне на сторінці 4 військового квитка.

Водночас суд звертає увагу на те, що на сторінці 10 військового квитка позивача наявний запис про здачу озброєння 10 жовтня 1983 року.

Також позивач надав до суду копії архівних довідок №№ 14-68/168, 14-68/169, 14-68/170 від 24.06.2021 з окупованої території про нараховану заробітну плату позивача в період з січня 1991 року по червень 1995 року і про кількість виходів позивача у період з січня 1991 року по червень 1995 року. Також зазначено, що накази по особовому складу за 1991, 1995 роки на зберігання не поступали.

Відповідач надав до суду форму РС-право щодо позивача в якій зазначено, що періоди 31.10.1981 по 01.11.1983, з 02.01.1991 по 15.07.1995, з 03.09.2019 по 02.06.2022 не зараховані позивачу до страхового стажу.

Також до суду надані Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 щодо позивача (станом на 23.05.2024) за період з 1999 року по 2022 рік. З цих відомостей випливає, що позивачу за період вересня 2019 року по березень 2022 року (включно) була нарахована заробітна плата, але страхові внески не сплачені. Роботодавець Докучаєвське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (код 35580875).

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням спірного періоду роботи до загального страхового стажу.

Відповідно до ч 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) установлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ч. 1 і ч 2 ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Також згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на викладене, період проходження позивачем військової служби з 31.10.1981 по 01.11.1983 підлягає зарахуванню до його страхового стажу, а наявність виправлення місяця звільнення з військової служби не може бути підставою для відмови в зарахуванні всього цього періоду до страхового стажу. Крім того, як було зазначено військовий квиток позивача містить запис про здачу озброєння 10 жовтня 1983 року, що підтверджує звільнення позивача з військової служби 1 листопада 1983 року, а не 1 жовтня 1983 року.

Верховний Суд у постанові від 2 жовтня 2018 року у справі № 569/14531/16-а проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) і зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами (організаціями), що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Отже, у відповідача не було підстав для не зарахування періоду з 02.01.1991 по 15.07.1995 до страхового стажу позивача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 03.09.2019 по 02.06.2022, суд зазначає.

Статтею 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частинами 1-3 ст. 24 Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Позивач у періоді з 03.09.2019 по 02.06.2022 працював у роботодавця - Докучаєвське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу".

Внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за окремі періоди роботи на вказаному підприємстві.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Отже, відповідач безпідставно не зарахував вказаний період роботи до страхового стажу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до квитанції № від 02.12.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява ОСОБА_1 подана його представником через систему «Електронний суд», тому позивач мав 968,96 грн судового збору.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 968,96 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Сума в розмірі 242,24 грн є частиною судового збору, що внесена в більшому розмірі ніж установлено Законом України «Про судовий збір», а тому може бути повернута за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код: 14099344; 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3) про визнання правомірним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.05.2024 №88 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2024 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до його страхового стажу періодів з 31.10.1981 по 01.11.1983, з 02.01.1991 по 15.07.1995 і з 03.09.2019 по 02.06.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Повне рішення суду складено 8 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков