Справа № 160/30387/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з дати подання мною заяви про призначення пенсії від 11.02.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати подання заяви про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме з 11.02.2021 року, виплативши заборгованість, яка утворилась внаслідок недоплати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вперше за призначенням пенсії вона звернулась 11.02.2021р., однак за результатом розгляду її заяві, пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Не погодившись з такою відмовою, позивач звернулась до суду про встановлення юридичного факту. 24.07.2023р. позивачка знову звернулась до відповідача з рішенням суду та необхідними документами з питання призначення їй пенсії. Відповідачем прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії з 24.07.2023р. Позивачка не погоджується з датою, з якої призначена пенсія, а саме з 24.07.2023р., вважає, що пенсія їй повинна бути призначена з 11.02.2021р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.11.2024 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 18.11.2024р.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.02.2021р. звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років (період стажу роботи за довідкою 01.12.2020р. № С-298-2020 не зараховано по причині відсутність конкретного періоду роботи та не зазначено повністю прізвище, ім`я та по - батькові).
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту - задоволено у повному обсязі. Встановлено, що архівна довідка № С-298-2020 від 01.12.2020 року, архівна довідка № С-1309/0/217-21 від 15.04.2021 року, архівна довідка № С-1509/0/217-21 від 15.04.2021 року, видані Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, Державним архівом Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_1 належать ОСОБА_1 .

24.07.2023р. позивачка знов звернулась до пенсійного органу з питання призначення їй пенсії.

В матеріалах справи міститься протокол форми РС-право, згідно з яким ОСОБА_1 призначена пенсія 24.07.2023р.

Позивач в даній справі не погоджується з тим, що пенсія їй призначена з 24.07.2023, вважає, що пенсія повинна бути їй призначена з 11.02.2021р. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Предметом спору в даній справі є незгода позивача саме з датою з якої призначена їй пенсії, а саме з 24.07.2023р., вважає, що пенсія їй повинна бути призначена з 11.02.2021р.

Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Судом встановлено, що позивач подала заяву про призначення пенсії:

від 06.11.2020р. за результатом розгляду якої було прийнято рішення про відмову в призначені пенсії;

від 11.02.2021р. за результатом розгляду якої також було прийнято рішення про відмову в призначені пенсії;

від 24.07.2023р. за результатом якої пенсія була призначена.

Тобто, до 24.07.2023р. позивачка двічі зверталась до пенсійного органу та двічі отримувала відмову (рішення про відмову) в призначені їй пенсії, що підтверджується листом відповідача від 15.10.2024 року № 55974-41234/0-01/8-0400/24, копія якого міститься у матеріалах справи.

Доказів того, що позивачка оскаржувала в судовому та/або адміністративному порядку вищезгадані рішення про відмову в призначенні пенсії матеріали справи не містять, позивачем та відповідачем не надано,

За вказаних обставин, за відсутності рішення суду про визнання протиправними та скасування рішень органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії позивачу, останні є чинними та породжують правові наслідки для позивача, а відтак відповідачем не було допущено неправомірних дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 з 24.07.2023р.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 26, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін