Справа № 280/7607/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7607/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7607/24 (головуючий суддя першої інстанції - Батрак І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 09.08.2024 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області №83 від 07.03.2024 про відмову в призначенні їй пенсії за Списком №2;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком згідно із п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 з урахуванням періоду роботи з 19.12.2001 року по 08.04.2009 року згідно з довідками від 19.12.2023 року №45/2 та від 04.12.2023 року №665.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 83 від 07.03.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 10.02.2000 року по 27.12.2001 року, з 05.09.2002 року по 31.12.2002 року, з 19.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 19.02.2009 року по 08.04.2009 року на ЗАТ «ЗАЗ» до пільгового стажу за Списком №2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.02.2024 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що заява позивача про призначення пільгової пенсії розглянута за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2. Зазначає, що під час розгляду доданих до заяви документів встановлено невідповідність відпрацьованих днів за спірний період наданим позивачем довідкам.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України (а.с.7-8).

28.02.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із досягненням 50-річного віку та наявністю необхідного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області №83 від 07.03.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з не досягненням пенсійного віку та з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У спірному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 0 місяців 4 дні, з урахуванням кратності 39 років 0 місяців 4 дні. Пільговий стаж складає: по Списку №2 7 років 5 місяців 16 днів; по Списку №1 2 роки 4 місяці 24 дні. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Повідомлено, що наявна невідповідність відпрацьованих днів за період з 19.12.2001 року по 04.08.2009 року згідно із довідкою від 19.12.2023 року№45/2 та довідкою від 04.12.2023 року №665. Згідно з поданими документами позивач матиме право на пенсію з 28.08.2025 року (а.с.61).

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із частиною першої статті 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 12 Закону №1788 визначено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Разом з тим, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України за №1-р/2020 від 23.01.2020 року у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Таким чином, враховуючи відновлення рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) редакції статті 13 Закону №1788-XII, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, суд першої інстанції правильно визначив, що на даний час існує дві чинних норми, якими по різному встановлено вік жінок, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а саме:

- пунктом «б» частини другої статті 13 Закону №1788-XII передбачено право на пенсію за віком жінок, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- статтею 114 Закону України №1058-IV передбачено право на пенсію за віком працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до абзаців першого другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Також, згідно із абзацом першого пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Однією з підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є те, що вона не досягла віку 55 років.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 (який є чинним, діючим), а не Закону №1058-ІV, а тому посилання відповідача на недосягнення позивачем на момент звернення до територіального органу ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах необхідного пенсійного віку є безпідставним.

Щодо врахування при призначенні пенсії періоду роботи з 19.12.2001 року по 08.04.2009 року апеляційний суд зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, страховий стаж позивача становить 37 років 0 місяців 4 дні, з урахуванням кратності 39 років 0 місяців 4 дні. Пільговий стаж складає: за Списком №2 - 7 років 5 місяців 16 днів; за Списком №1 - 2 роки 4 місяці 24 дні.

Скаржник зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено невідповідність відпрацьованих днів за період з 19.12.2001 року по 04.08.2009 року згідно з довідкою від 19.12.2023 року №45/2 та згідно з довідкою від 04.12.2023 року №665.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій (пункт 20 Порядку №637).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка та лише у разі її відсутності, або відсутності/неточності/неправильності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі по тексту- Порядок №383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 за спірний період з 19.12.2001 року по 08.04.2009 року встановлено, що:

- з 16.04.1998 позивач прийнята по переводу в цех фарбування муляром, працюючим з шкідливою речовиною не нижче 3 класу небезпеки третього розряду до ЗАТ «АвтоЗАЗ-Деу» (наказ №1282 від 16.04.1998),

- з 17.04.1998 - переведена в той же цех маляром, зайнятим на роботах з шкідливою речовиною не нижче 3 класу небезпеки 3 розряду (повідомлення № 480 від 17.04.1998),

- з 06.12.2001 присвоєний 4 розряд маляра, занятою на роботах з шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки (розпорядження № 478 від 26.12.2001),

- 19.12.2001 атестацією робочих місць по умовам праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2 розділ XXXIII маляр, який зайнятий на роботах з шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки четвертого розряду (наказ № 261 від 19.12.2001),

- 04.01.2003 Спільне українсько-корейське підприємство з іноземною інвестицією у формі Закритого акціонерного товариства «АвтоЗАЗ-ДЕУ» перейменовано в Закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією «Запорізький автомобільний завод» (ЗАТ «ЗАЗ») (наказ № 1 від 04.01.2003),

- 18.12.2006 атестацією робочих місць по умовам праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, розділ XXXIII п. 33 маляр зайнятий на роботах з застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки (наказ № 471 від 18.12.2006),

- 08.04.2009 - звільнена за розкрадання матеріальних цінностей згідно з п.1 ст. 40 КЗпІІ України (наказ № 994-к від 30.04.2009) (а.с.11-15).

Довідкою ПрАТ «Запорізький автомобілебудівельний завод» від 19.12.2023 року №45/2 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ЗАТ «ЗАЗ» і за період з 16.04.1998 року по 18.06.2000 року, що складає 202 дні, з 19.12.2001 року по 08.04.2009 року, що складає 1717 днів, виконувала роботу у виробництві металообробки за професією, посадою маляр, зайнятий на роботах з використанням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки цеху фарбування, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ - загальні професії (у всіх галузях), п. 33, код КП 450 (а.с.22).

Згідно зі Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XXXIII «Загальні професії» (код 450) передбачено посаду маляра, який зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, розділом XXXIII «Загальні професії» (позиція 33) передбачено посаду маляра, який зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Отже, наведене вище свідчить про те, що посада маляра включена до Списку № 2, що дає право на пільгову пенсію, за умови виконання певних робіт, зокрема із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що згідно наданих позивачем документів встановлено невідповідність відпрацьованих днів за період з 19.12.2001 року по 04.08.2009 року згідно довідки від 19.12.2023 року №45/2 та згідно довідки від 04.12.2023 року №665.

Проте, відповідачем не зазначено - які саме недоліки чи неточності містять надані довідки.

Відтак, таке посилання відповідача є необґрунтованим та недоведеним.

Верховний Суд неодноразово вказував, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (постанови від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі №593/283/17).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у зарахуванні періодів роботи позивача з 10.02.2000 по 27.12.2001, з 05.09.2002 по 31.12.2002, з 19.11.2008 по 31.12.2008, з 19.02.2009 по 08.04.2009 на ЗАТ «ЗАЗ» до його пільгового стажу за Списком №2 носить формальний характер та не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

Таким чином, ГУ ПФУ в Чернівецькій області як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Також апеляційний суд вважає правильним обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 28.02.2024 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі, оскільки питання призначення/перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції пенсійного органу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7607/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/7607/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко